Sve što se događa u ovom filmu je fikcija i fantazija
i nema nikakve veze sa stvarnošću.
SLUČAJNI LJUBAVNICI
FILM PEDRA ALMODOVARA
Oh, zaboga! Žao mi je! Jesi li dobro?
Jeste li dobro? Dođavola, šta se dogodilo?
Naglo sam skrenula i koferi su ispali dok sam
pokušavala da ga zaobiđem. - Dođavola, a moj mobilni?!
Tražiš telefon nasred piste?! Jesi li poludeo?! Ajde, obriši se.
Tu si...
Jesi li dobro, Džesi? - Joj, baš mi je muka.
Loše izgledaš. - U poslednje vreme mi je muka bez razloga.
Stvarno? I ništa mi nisi rekla? - Biće da si trudna.
Džesi, zaista? Džesi!
Još uvek je rano, Leone. Samo dva meseca.
Dva meseca! Džesi! Pa kako mi ništa nisi rekla?!
Doktor je kriv? - Koji doktor? - Pitao me je da li je dete željeno.
Pa željeno je, željeno... - To sam mu i ja rekla: "Godinama pokušavamo."
A on će: "Ne govorite mu, još uvek je rano."
Rekoh: "Primetiće". Ali ti nisi ništa primetio?
Primetio sam da su ti sise porasle, ali...
Nisi video koliko jaja pojedem svako jutro? Kad sam ih jela toliko?
Stvarno, jedeš mnogo jaja.
Ako vam ne smeta, ja bih u ambulantu, pre nego što iskrvarim.
Da, idemo u ambulantu da te pregledaju.
Ti ostani tu i tvituj! I ubaci kofere u kola!
Načisto ću da iskrvarim!
Dva zeleno. - Provera statusa.
Provereno. - Komande?
Podešene na 30%. - Nakon starta, ček-lista gotova.
Traži rulanje! - Peninsula 2549, spremni za rulanje!
Peninsula 2549, tražimo dozvolu za rulanje.
Peninsula 2549, odobreno rulanje do polazne tačke.
Desno je slobodno. - Levo takođe. Hajde, idemo.
Dobar dan, dame i gospodo putnici, govori vam Hosera Berasategi,
stjuard na letu 2549 kompanije Peninsula za Meksiko Siti.
Molim vas za pažnju.
Obavićemo demonstraciju u vezi sigurnosti na ovom letu.
Uočite da ima 8 vrata za izlaz. 4 na svakoj strani aviona.
Na svakoj od njih piše "Izlaz".
Ispod vaših sedišta i na podu prolaza su svetla
koja se u slučaju opasnosti pale i označavaju puteve za evakuaciju.
Svi izlazi u slučaju opasnosti raspolažu rampom za evakuaciju.
"Banka Guadiana: Intervencija neizbežna"
"10 najvećih ekonomskih skandala godine"
Prsluci za spasavanje se nalaze ispod sedišta,
ali se ne smeju vaditi osim ako je njihova upotreba neophodna.
Prsluk je u kesi. Da biste je izvadili, povucite crvenu traku.
Da otvorite kesu, pocepajte je na način kako je na njoj naznačen.
Kada je otvorite, izvadite prsluk i raširite ga.
Da biste postavili prsluk, provucite glavu kroz otvor.
Traku za zatezanje stavite oko struka, zakačite krajeve kopčom
i zategnite po potrebi povlačeći slobodan kraj.
Da naduvate prsluk, povucite crvenu ručicu s prednje strane.
Takođe ga možete naduvati i duvajući kroz cev.
Prsluk se nikad ne sme naduvavati u avionu.
"Sat i po kasnije"
Uljoa! Suzdrži se malo! - Omaklo mi se, po običaju.
Norma ne prestaje da gleda. - Uljoa, idi zabavi je malo.
Ja joj se ne sviđam. Idi ti.
Ja? Ne mogu, moram da se pomolim.
Kao da će to nešto pomoći. - Meni pomaže mnogo, a i tebi.
Meni? Kako? - Šta bi od tebe bilo da se ne molim za tebe.
Jel'? I za šta se moliš? - Da ostaviš droge, alkohol i mračne sobe.
Pa to su jedine radosti u mom životu.
Nisi mogao da tražiš da nađem dobrog muža?
I za to, ali, sestro, svojim karakterom mi to otežavaš.
Fahas, a za mene se ne moliš? - Nema potrebe, ti nemaš problema.
Misliš? - Naravno.
Ti si već ostavio alkohol i imaš muškarca koji te voli.
Zdravo. - Zdravo.
Smrdiš na tekilu.
Pio... sam samo gutljaj. - Hosera, zaboga, ne danas!
Pokušavam, Aleks.
Kako su putnici? - Norma ne prestaje da gleda.
Besna je što ne može da gleda film ni da razgovara telefonom.
Treba bolje da im objasnite u čemu je kvar. - Ne znam kako. - A tek ja.
Moram da ih izbegavam. - Ako te pitaju izmisli bilo šta.
Ne mogu. Znate da ne mogu da lažem. Da se pozovem na... - Ne!
Nema potrebe da ulaziš u detalje. - Uvij to u tehničke izraze.
Za mene je svaki tehnički izraz vrsta laži. - E, do mojeg...
Ne počinjimo opet! Da se pozovem na pakt? - Ne!
Dobro. - Najvažnije je da ih zabaviš i da im odvratiš pažnju.
A ti to znaš bolje nego iko, Hosera. Bez potrebe za tehničkim izrazima.
Samo te molim da ih zabaviš onako kako ti znaš. - Danas, ne znam.
Dobro, šta da vam donesem za piće? - Vino.
Čaj. A ti ne pij! - Ćuti!
Razgovarali ste opet sa kontrolom leta? - Da.
I ima li kakvih novosti? - Da. - I? - Bolje da ništa ne znaš.
A o pisti? - I dalje bez novosti.
Dobro, vino i čaj. - A ti ne pij! - Ćuti!
Zdravo! - Gđice, ne možete biti ovde. - Nešto se desilo?
Ne, ali izađite, molim vas. - U ekonomskoj klasi su svi zaspali.
Stjuardese su im dale miorelaksante
zbog "sindroma ekonomske klase" i mora da su se komirali.
I stjuardese su ustondirane. - Iscrpljene su, jadnice.
Ako vam nešto treba, moje kolege će vas sa zadovoljstvom uslužiti.
Osetljiva sam. Imam moći.
Šta... Šta hoćete da kažete?
Opažam stvari koje drugi ne opažaju.
I osećam da će danas biti poseban dan za sve.
Ali šta tačno osećaš?
Sinoć sam sanjala da će se moj život promeniti.
I jutros sam to znala.
Ne pitajte me kako, ali sam znala. - Šta si znala?
Da će se na ovom putu desiti nešto veliko što će uticati na sve nas.
Zašto ništa nisi rekla pre ukrcavanja? - Zato što ponekad misle da sam luda.
Osim ako stvari nisu očigledne i izvesne, nikad ništa ne kažem.
Reci nam šta si zapravo osetila.
Samo što sam ustala...
osetila sam da ću danas...
prestati da budem devica.
Ti si još uvek devica? - Da.
Kad muškarci shvate da imam moći, uplaše se.
I iako sam uvek za kres, ništa.
Da, da, ali osim toga, jesi li osetila još nešto?
Da.
Javlja mi se...
Pronalazim osećaje...
Da, osećam...
Osećam... da stižemo na neko mesto...
belo kao oblak.
Mesto na kojem ćemo svi biti bolji i gde neće postojati laž.
To je baš bezveze!
Videla sam i ljudsku krv. - Krv?
Hoće li neko umreti? - Ne, nisam to rekla.
Ali će biti krvi.
Idem ja po vaša pića koja sam zaboravio.
Hosera, donesi mi tekilu umesto vina.
Dobra ideja. Tekila.
Fahas, jedan čaj.
Norma će da uloži protest. - Neka uradi to napismeno.
To sam joj već rekao, ali hoće zvaničan formular,
jer ako napiše na običnom papiru, obrisaćemo njime dupe. - I u pravu je.
Imam još nešto da ti kažem. Mladoženja...
Svaki put kad me vidi, namigne mi. - Zar ne spava?
Da, ali čim se pojavim na hodniku,
ne znam kako me detektuje, otvori oko i namigne mi.
Ne. To je baš čudno. - Čudno je ono što se meni desilo u pilotskoj kabini.
Ušla je neka ludača koja kaže da je vidovita.
I spojila se sa onostranim preko međunožja Aleksa i Benita.
I kaže da će se na ovom putu desiti nešto veliko
što će uticati na sve nas. - To je ovo moje.
Pederu, nešto veliko što će uticati na sve nas!
Ovo sa mnom će biti veliko, i uticaće na sve nas.
Vri. - Stvarno misliš?
Pederu, ne mladoženja! Voda!
I od kada si vidovita? - Odmalena.
Vidim i osećam stvari još od kad sam bila vrlo mala.
I zarađuješ li nešto na tome?
Da, ne mogu da se žalim. Radim lokalno i u inostranstvu.
U Meksiko idem da radim.
Šta ćeš tamo da radiš? - Moja specijalnost su mrtvi.
Mrtvi? - Da.
Namirišem smrt. Primetim je.
Primećuješ li je ovde? - U kabini?
Ne. Već bi mi bilo muka.
Sigurno? - Da. Ovde je ne osećam.
Trebamo to proslaviti! - Prestani da piješ, Hosera!
Odmah, zaista. - Zbog čega ideš u Meksiko? - Neki Španci su nestali.
I porodice veruju da su ubijeni.
I unajmili su me da ih pronađem. - Kako?
Imam adrese gde su poslednji put viđeni živi.
Znači ideš kao privatni detektiv? - Baš kao detektiv, ne.
Da uprostim stvar, ja sam vrsta rašljara.
Samo umesto da otkrivam gde su podzemne vode, otkrivam gde su mrtvi.
Strava! - Hosera!
Idem da vidim mogu li im pronaći tela. - Sama?
Da, tamo će mi pomoći neki krijumčari droge koji su bili prijatelji žrtava.
Curo, znaš li ti u šta se upuštaš? - Malo sam se uplašila.
Čula sam da u Meksiku ima mnogo nasilja. Ali mi dobro plaćaju.
Pričala sam telefonom sa prijateljima tih Španaca. - Sa krijumčarima? - Da.
Preko telefona su ostavili lep utisak. - Hosera!
Naći ćemo se u Gvadalahari. Mislim da je to divno mesto.
Zakleli su se da će svuda biti uz mene i da me nikad neće ostavljati samu.
Mislim da mogu da im verujem. - Otvorićeš? - Sačekaj, možda odu.
Ne idu. - Umoriće se već.
Ne umaraju se. - Otvoriću. Ponašajte se normalno. A ti sakrij tekilu!
Daj meni, daj, daj...
Neki problem? - Šta se događa. Mislim da nam nešto tajite.
Žao mi je što ne možete gledati filmove ni koristiti telefon.
Stjuard vam je rekao da u vanrednim
slučajevima možete koristiti javni telefon.
Diši na nos, pederu!
Da, ja sam peder. - I?
I ostala dvojica stjuarda. - I?
Niste to želeli da znate? - Ne. Dišite.
A piloti? - Šta piloti? - Jesu li i oni pederi?
Ovaj je biseksualac i u vezi je sa mnom. - Začepi, jesi li lud!
Oprostite. - Ček... - Ne. Ovo je poverljiva informacija, naravno.
Kapetan Aleks Asero je oženjen i ima dvoje dece.
Jedno od 11, drugo od 13 godina, a to je veoma nezgodan uzrast
da im otac izađe iz ormara. Razumete?
A drugi? - Ko, Benito Moron?
Ne, gđice, ja sam hetero. I nesretno oženjen.
Godinama pokušavam da se razvedem, ali ne ide.
Mislio sam da se foliram da sam se smuvao s tipom
jer je to jedino što moja žena ne bi podnela, ali ne.
Meni se ne dopadaju muškarci. - Otkud znaš? Probao si?
Ma ne. Kad već govorimo u poverenju,
jednom sam pokušao... da popušim kitu, samo da ne bih odbacio i tu mogućnost.
Ja nemam predrasuda. Imam gomilu gej prijatelja.
I bilo mi je muka... više nego da sam se uradio horsom.
Nije vam palo na pamet da je ubijete? - Koga? - Vašu ženu.
Ma ne! Vi, Južnoamerikanci sve rešavate ubijanjem.
Samo kad moramo. I nisam Južnoamerikanac, već Meksikanac.
Još gore. Tamo život ništa ne vredi.
Grešite. Ljudi plaćaju milione za život.
Dosta sa ćaskanjem. - Trenutak, hoću da znam...
Gđice, svi to želimo, ali treba napustiti kabinu. Molim vas.
Nije dozvoljeno da putnici dolaze ovamo, pogotovo ne u grupama.
Nije dozvoljeno ni da se stjuardi odvale od alkohola.
Potpuno ste u pravu. - Pazi na rukicu...
Molim vas. - Rukicu! Ne volim kad me dodiruju. Izlazite, krave beskorisne!
Nećete više da jedete? - Ne. - Ne.
Izvini, samo sam hteo da ih razonodim. - Detaljima iz mog privatnog života?
To mi je prvo palo na pamet i upalilo je. - Gnusan si, Hosera!
Izvinio sam ti se. - Upozorio sam te da ne piješ!
Aleks, očajan sam. Kako Francuzi kažu: "Je suis désolé."
Ne znam da li me... da li me razumeš.
Kad smo već kod Francuza... i francuskog...
Nemaš ništa da mi kažeš? - Ja? - Da, ti! - O čemu?
O ovoj! - Ne govori o meni u ženskom rodu!
Ućuti! Eksperimentalna pušačice! Pušila si kitu momku svog kolege!
Bio sam pijan i hteo da probam. Bolje sa nekim zdravim, od poverenja.
I sa nekim sa dobrom alatkom? - Hosera! Dosta!
Uđite! - Ne, ne više...
Izvinite, žao mi je, ne možete biti ovde.
Imam zvanje pilota i mogu vam pomoći ako bude trebalo.
Hvala, ali mislim da neće trebati. - Imamo problem.
Sa bankom Guadiana?
Ne, mislim na stajni trap.
Nisam hteo da pitam ranije da ne bih nikog uzbunjivao.
Razgovarali ste sa kontrolnim centrom? - Da.
"Protestna nota. Ulažem najoštriji protest zbog loših usluga"
"u biznis klasi leta PE2549 za Meksiko. Sve je katastrofalno..."
Nema potrebe da je mlatiš.
Ali zaista ima bolji ukus. - Mlaćenje prepuštam tebi.
Da bih se suočio s ovim zverima, moram da pređem crtu.
Kad heroina proradi u tebi, uplašiš me.
Hoćeš?
Možete li potpisati ovde, molim vas?
Potpisaću gde hoćete, ali mislim da to neće služiti ničemu.
Hvala. Ja ću se pobrinuti za to.
Poznajemo li se? - Ne.
Zapravo, ja znam ko ste vi, ali se nikad nismo videli.
Pređimo na ti. Približno isto smo godište. U Marbelji, možda?
Nikad nisam bio u Marbelji. - Tvoje lice mi je poznato.
Mora da imam uobičajeno lice jer mi se to stalno dešava.
Alba? Alba!
Šta je to? - Protestna nota, gospodine.
Zbog čega? - Kasnije ću vam objasniti. Potpišite, molim vas.
Hvala.
Potpiši, ako ti nije problem.
Kad dođemo u Meksiko, prijavićemo kompaniju Peninsula i sve vas,
uključujući i stjuardese ekonomske klase.
Htela sam da nas usluže, a one su se uspavale kao klade!
I putnici su takođe nadrogirani.
Pilot mi je rekao da su uzeli miorelaksante. Zato su se uspavali.
Ti mora da nisi normalna, zar ne?
Kad stignemo u Meksiko, svi ćete nadrljati!
Možda nikada nećemo ni sleteti u Meksiko.
Upravo sada kružimo iznad zone Toleda.
Toledo u Ohaju?
Ne, Toledo u Kastilji La Manči.
Zezate me? - Ne. - Šta hoćete da kažete?
Stajni trap ne radi,
pa moramo da obavimo prinudno sletanje, a to je veoma opasno.
Moraju posebno da pripreme pistu. Ukratko: potpuna zbrka.
Zašto je ne pripremaju sada? Šta čekaju?
Da pronađu slobodan aerodrom. Još uvek nemamo pistu.
A na Barahas? - Tamo se ne može.
Vazdušni prostor je blokiran zbog samita UN koji se održava u Madridu.
A nama treba baš suprotno, potpuno prazna pista.
I šta ćemo da radimo? - Za sada ćemo nastaviti da kružimo.
Zašto ne radi stajni trap?
Piloti nisu hteli da mi objašnjavaju ništa jer ja sve izbrbljam.
Od četiri noge, jedna se ne izvlači. Piloti su to već potvrdili.
Zašto? - Na aerodromu su zaboravili da skinu upirače sa točkova
ili ih nisu dobro skinuli. Avion ih je uvukao i zato ne radi stajni trap.
Razumem. Ali ne brinite, naš kapetan je ekspert za krizne situacije.
Žena, dvoje dece, momak i ljubavnik. Bolje bi mu bilo.
Ako mislite na Benita, nije mu ljubavnik.
Kunu se da je to bilo samo jedno pušenje.
Da li se to često dešava? Znate li za neki sličan slučaj?
Ne znam. Sa biseksualcem nikad ne možeš biti siguran.
Mislio sam na sličan slučaj da nije radio stajni trap.
Ah, to... - Da dešavalo se i ranije. - U Hironi, da ne idemo dalje...
I kako se završilo?
Avion se raspao na tri dela prilikom sletanja. Ali je bilo samo 2 mrtva.
Ovo je atentat. Hoće da me ubiju, da me likvidiraju!
Smirite se. - Možda će biti sve u redu.
U Andori su imali isti problem i ništa se nije desilo.
Dolaze po mene! Hoće da me likvidiraju!
Ne razumete, dolaze po mene! Dolaze po...
Oprostite.
Ovo je maslo CNI. (španska BIA) Hoće da me se otarase.
CNI nema ništa s tim.
Otkud znate. Vi sve znate! - Kamo sreće.
Samo imam kontakte u CNI i znam kako rade.
I ja znam kako ja radim! Hoće da me se oslobode!
Smirite se, molim vas. - Ne gledaj me tako, nisam luda.
Fahas, počisti ono. Moramo kontrolisati nerve.
Pre nekoliko godina, jedan putnik je dobio brutalan napad panike.
I hteo je da uđe u pilotsku kabinu.
Poslovna klasa je bila puna direktora koji su poludeli.
Mislili su da je terorista.
Nas trojica smo pokušali da ga ubedimo da sedne.
Ja sam ušao unutra da mu spremim injekciju za smirenje.
Ali... kad sam se vratio već je bilo prekasno.
Direktori su ga savladali i...
ugušili jastukom.
To je bilo u istom ovom avionu? - Da, Airbus 340.
Upravo u ovom? - Ne znam. Kako bih znao?
Šta se posle dogodilo?
Pretvarali smo se da je to bila prirodna smrt.
Većinom je odlučeno da se uspostavi pakt ćutanja.
Pakt koji ja sada kršim, ali briga me, jer to nije bila moja volja.
Štampa je objavila da je to bio srčani zastoj.
Sve to me je toliko istraumatizovalo, kao što vidite.
I od tada više nisam u stanju da lažem.
Zbog toga mi piloti ništa ne govore jer sve izbrbljam.
Pročitao sam tu vest i nisam poverovao. Zvučala je veoma čudno.
I zato moramo ostati smireni.
Kolege i ja ćemo pokušati da vam učinimo
ovo putovanje što je moguće prijatnijim.
Ne pitajte me kako. Obećavam da neću više piti ni kap alkohola.
Nas trojica imamo muzički repertoar koji,
ako želite, možemo da vam otpevamo.
Uvek ovako reaguje, jadničak.
Sad ću vam dati listu pesama.
Možda nije najbolji trenutak, ali ću posle zaboraviti.
Idem da se pomolim za sve vas.
Pretpostavljam da želite nešto da popijete. Šta da vam sipam?
Viski. - Dva.
Ja bih trebao da obavim jedan lokalni. - Oralni?
Lokalni poziv. - Telefoni u naslonima za ruke ne rade.
A javni? - Samo za hitne pozive.
Meni je hitan.
Trebao sam popodne od prijateljice u Madridu da pokupim neke stvari.
U Madridu? Znate da letimo u Meksiko.
Kako ćete popodne biti u Madridu, ako letimo za Meksiko.
Uljoa, šta tebe briga! - Lagao sam.
Ali u ovim okolnostima, biću mirniji ako je pozovem.
Čuju se odgovori s druge strane, nadam se da vam ne smeta.
Stari kvar, zvučnik se pokvario. Ostalo radi dobro.
Mogu li dobiti džin-tonik? - Naravno.
Da? - Zdravo. Ja sam, Rikardo.
Rikardo!
Sačekaj trenutak. - Zatekao sam te u pogrešnom trenutku?
Ne, ne, zaboga!
Samo što si me našao... Sačekaj.
Jesi li dobro. Primećujem da si potresena. - Ne. Ne, Rikardo!
Zvučiš veoma udaljeno.
Alba? Alba!
Alba, šta radiš? Nemoj da bi kakvu ludost napravila!
Alba? Alba!
Alba!
Šta? Nisam ja Alba.
Šta se tamo dogodilo? - Ne znam.
Prolazila sam ispod vijadukta i mobilni je pao u moju korpu.
Je li palo još nešto? - Ne. Kao šta?
Žensko telo. - Šta to pričate? Ko ste vi?
Zovem se Rikardo Galan.
Rikardo, to si ti? Nisam te prepoznala!
Ruti? Ruti, ni ja tebe!
Jebeni telefon! Ruti!
Ruti, na putu sam! Letim avionom!
Drago mi je da te čujem. - Bacio si mi tvoj telefon?
Kako bih to mogao. Letim u avionu.
Slušaj me za trenutak... - Ne, dosta sam te slušala tri godine.
Ne, ovaj put je drugačije, Ruti. U nezavidnoj sam situaciji.
Ti si uvek u nezavidnoj situaciji i ja sam uvek verovala i to.
Ali to se završilo. Sećaš se? 247 dana kako se završilo.
Sećam se, Rut. Telefon sa kojeg pričaš je Albin.
Pričala je njime do pre minut i mora da joj je iskliznuo iz ruke.
I zašto bi se toj kurvi iskliznuo telefon i pao pravo na mene?
Možda je htela da se baci sa vijadukta baš kad si ti prolazila ispod njega.
Znam da nisam u poziciji da nešto tražim od tebe
ali možeš li, molim te da se vratiš i uveriš da se ništa nije desilo?
Alba je mentalni bolesnik.
Vratiću se, ne prekidaj.
Ispod vijadukta sam i ne vidi se ništa čudno.
Pa možeš da putuješ na miru, Rikardo.
A sad ću ostaviti telefon na tlo, kao da nisam prošla ispod vijadukta.
Zbogom.
Zovi ponovo!
Da sam ja Rut, čekala bih da me pozoveš.
Neću ti se javiti. Nisi više deo mog života, Rikardo.
Rut koju si poznavao više ne postoji.
Nestala je sa tobom.
Čekaj da vidim taj "Cartier".
Bolnica ne dozvoljava oštre predmete, zar ne? - Ne, ne...
Šta hoće ona ludača?
Uđite, molim vas, gospođice.
Zovite me posle i recite kako je. - Zar nećete ići sa nama?
Moram da idem? - Naravno. Bolje je.
Ali... imam koktel zabavu, nikako mi se ne uklapa.
Bolje pođite sa nama, molim vas.
Kakva šteta!
Povređeni ste.
Golub! Bacila ga je sa prozora.
Skupljala sam stvari i pao mi je pravo na glavu.
Vidi, ovo mora da je napravilo veliku posekotinu. - Jeste.
Daj mi džemper.
Dođi.
Nije prvi put da ima ovakav napad.
Ne znam kako ju je majka pustila da živi ovde sama
nakon što je nekoliko puta pobegla sa psihijatrije?
Ali majku si već videla. Više brine o kući Dior nego o rođenoj kćeri.
G. Galan nije hteo da je ostavi samu, niti je to planirao... - G. Galan?
Da, glumac, zgodan (galan), Rikardo Galan.
Bio joj je momak. Raskinuli su pre nekoliko meseci.
I nije više dolazio ovde. U stvari, jeste.
Da pokupi lične stvari koje mu je ukrala.
Nije htela da mu ih vrati. Sve što je izbacila na ulicu je njegovo.
Prelep džemper od kašmira... pocepan!
Ptica, poklon od neke koja je bila kres na jednu noć, sigurno.
Došla je ovde i napravila mu scenu.
Otkud sve to znate? - On mi je pričao.
Pošto zna da ne brbljam i da ga obožavam.
Pravdao mi se, jadničak. Jesi li videla na šta sad liči?
Ne. - Oh, moj bože. Kost i koža!
Od muke, a ne od besa, kako sam pročitala u nekom magazinu.
Ne čudi me što je pobegao u Meksiko. Upravo sada leti.
U Meksiku je dobio ulogu u sapunskoj operi.
Uzgred, ko ste vi?
Ja sam stara Rikardova prijateljica. Zamolio je da dođem po njegove stvari.
Gore ima još. Ideš sa mnom ili da ih spustim?
Pridružiću vam se. - Još bolje.
Ona je slikarka. Dobro, vidi se.
Pre pola sata utrčala je kao neka ludača. Nije me ni prepoznala.
Počela je da baca stvari g. Galana kroz prozor.
Morala sam da zovem bolnicu i njenu majku,
kojoj je to teško palo. Stvarno ne mogu da je razumem.
Ne možete dopustiti ćerki da sama živi u ovakvim uslovima, zaboga!
Sećam se dana kad sam joj pokazala stan.
Gđica Alba je bila baš tu gde ste vi sada, pored prozora.
Rekla mi je da će uzeti stan. Da joj se dopada živeti blizu bezdana.
Tada nisam razumela šta je htela da kaže.
Znači došli ste po kofer. - Da. - Pomoći ću vam.
Zaista nemate ništa da mi kažete? - Ne.
Nije sramota ako ste bili u vezi sa g. Galanom.
Niste jedini.
Da? - Ruti, jesi li to ti?
Da. - Drago mi je da te opet čujem.
Znaš li nešto o Albi? - Odvezli su je ambulantnim kolima.
Vratili su je u bolnicu. Dobro, i bolje. Hvala.
Jel' ti to piješ?
Da, svi pijemo.
Alba zamalo da se baci sa vijadukta, a ti proslavljaš to uz piće.
Ne, kako to da proslavljam! Samo što...
Nisam hteo da ti kažem... - Ne! Ne govori joj!
Reci mi! - Kažu mi da ti ništa ne pričam.
Ali reći ću ti. Ti si stjuardesa i razumećeš to bolje od mene.
Bivša stjuardesa! - Bivša stjuardesa, dušo, bivša...
Ne radi nam stajni trap.
Kružimo i još uvek ne znamo ni kako ni gde ćemo se prizemljiti.
Avion je uvukao upirače sa točkovima. - Kako možeš zbijati šale s tim?
Ne šalim se. Čak nemam ni pojma šta su upirači.
Pri put u životu čujem za njih.
Dosta! - Ne lažem te.
Veruj mi, barem ovaj put. Možda je ovo moj poslednji poziv.
Rut?
Je li sve u redu? - Prvi put joj govorim istinu i ne veruje mi.
Mnogo si je lagao, zar ne?
Mnogo... Uzeću po jedan sedativ, antidepresiv i hipnotik.
Sa ili bez alkohola? - Ne. Završavam s ovim. Hvala.
Molim vas ne budite me dok ne stignemo. - Ne brinite.
Glavni stjuard obično nema više od jedne katarze po letu.
Već je imao dve. - ...Dve.
Uh, kako mi je loše. - Uzmi još jednu kamilicu.
Kamilica mi je odvratna. - To je dobro.
Uzmi ovo, biće ti bolje. - Šta je to? - Pepermint i zvezdasti anis.
Deluju veoma umirujuće. Spremam ih sebi kod kuće.
Daj. - Uzmi ga.
Ko bi se svađao s dečkom na dan kao što je ovaj?
Pitao je za mene? - Za sada ne. Boji te se.
Idi ti kod njega. - Ja? Ne. Posle onog sa Benitom, ne.
Osramotio me je pred svima. - To je samo jedno pušenje, i bili su pijani.
Kad su ljudi pijani to je normalno. U vojsci ih uče tim stvarima.
Čak su i meni, debelom k'o bure, u vojsci pušili k'o ludi.
Recite. - Čuj, ovde Tere. Oh, Tere, draga, reci!
Pokupi odeću. - Odeću? - Da, odeću. I čuvaj je.
Džempere, ovosezonsku i vintaž... Sve!
Ne čujem te dobro, Tere! - I sačuvaj sve. Znaš već gde.
Nešto se desilo?! - Ne viči.
Atentat, mislim. - Ne čujem, Tere. Ne mrmljaj!
Ne mogu pričati glasnije. - Atentat? Na koga?
Na mene! Na koga bi bilo? - Oh, moj Bože!
Možete li prestati da slušate, molim vas?!
Slušam te, Tere. Reci mi šta se događa!
Ovo je poverljiv razgovor. - Naravno. Same smo.
Mene su slušali i nije mi smetalo.
I moj razgovor je bio mnogo više ponižavajući. - Ponižavajući?
Zovi ministra! - Loše te čujem. Da zovem ministra i šta da radim?
Zapreti mu! - Ne čujem te, Tere. I dalje gutaš zadnja dva sloga.
Pričaj glasnije, ne čuje te!
Zapreti mu, dođavola! Čime znaš. - Čime znam? I šta ja to znam?
Tere! Čuj, nemoj mi... Hej! Kakva je to buka, Tere?!
Marija Tereza, hoće da te ubiju?
Peninsula 2549 i dalje tražimo alternativnu pistu.
Za sada nismo ništa pronašli. - Kako je to moguće?
Nastavljamo sa procedurom.
Dajte mi procenu kašnjenja. - Ne znam.
Ali pre ili kasnije ćemo pronaći slobodnu pistu.
U kakvom je stanju aerodrom La Manča.
Opšti gnev. Izgleda da je njegovo finansiranje bilo velika prevara.
Danas se samo o tome priča. - U redu, ali aerodrom radi?
Ne znam. Čim saznam, zvaću vas.
G. Mas je predsednik banke Guadiana, koja finansira projekat. - Šta?
Čini mi se da on upravo hvata maglu.
To je moja ćerka.
Kako vam se čini?
Mnogo je slatka.
Poznajete li je? - Ja? Kako bih je poznavala?
I ona je umetnica. - Aha.
Napustila nas je pre dve godine. Od tada ništa nismo čuli o njoj.
Istragom preko trećih lica saznao sam da radi kao...
dominatriks.
Nisam ništa rekao njenoj majci. Veoma je religiozna, znate.
Ne verujte u ono što ljudi pričaju.
Pružili smo joj najbolje obrazovanje,
ali nešto mora da smo učinili loše. - Sigurno.
Gde smo pogrešili? - Mene pitate?
Ni jedan jedini poziv od kad je otišla pre dve godine.
I vi ste veoma religiozni? - Ja nisam "veoma" ni u čemu.
Ja sam samo poslovan čovek koji bi voleo da kaže svojoj ćerki
da joj se majka promenila i da bi dala sve da može da razgovara s njom.
Zdravo.
Uh, uspavao sam se.
Na ovom letu mnogi spavaju.
Gde smo sada? - Iznad zone Toleda.
Kružimo, i kada sletimo avion će se raspasti ili ćemo eksplodirati.
Zdravo. Izvinite... - Da, da...
Mladoženja se probudio i hoće da zna. Idi reci mu nešto?
Idem ja. - Ne ti, lujko!
Pravimo koktel Valensija. - Valensija! Dobra ideja!
Zdravo. - Zdravo. - Zdravo!
Zdravo. Šta se događa?
Čuo sam da smo još iznad Toleda i da ćemo eksplodirati pri sletanju.
Kakvo preterivanje! - Imamo neke problemčiće...
U stvari, ozbiljne probleme. I pijemo da ne mislimo na to. Ja ne.
Ostavio sam alkohol. Koktel Valensiju pravimo za putnike.
I za nas. - I za njih, takođe, bojim se.
Šteta što nemamo ovde "mešavinu" da "promešamo".
I nešto mislim... Na kraju sam doneo samo heroin, koku i tablete. Glupan.
Meskalin je van opticaja još od 86-te.
U Valensiji se opet pravi. - Imam drugaricu koja ga prodaje po Madridu.
Trenutak. - Da.
Joj, kakva šteta. Joj!
Šteta što nisi kupio malo, zar ne? - Ali zar ti nisi protiv droga?
Ali meskalin je nešto drugo. Ljudi postaju komunikativni i nežni.
Zamisli kako bi onim tamo dobro došao... I nama ovde, takođe.
One tamo treba razonoditi kako umemo, da ne misle.
Jesu li tražili neku pesmu? - Ne, zamisli.
Mjuzikli su ubili autentični kabare!
Imam malo meskalina. Ostavio sam za medeni mesec.
Ovo je medeni mesec? - Poneo sam paketić. Daj mi makaze.
Evo makaze. - Čekaj da ga otpakujem. Moram to pažljivo.
Kakva sam ja politoksikomanka! - Malo smrdi, zar ne?
Oprao sam ih najbolje što sam mogao, ali sam ih nosio u bulji.
Meni ne smeta. - Ni meni. Uostalom, neću ih ni piti. Zašto sam se zarekao?
U svakom slučaju, tablete ne bi trebalo da smrde.
Dobro sam ih umotao pre nego što sam ih stavio.
Dugo sam bio diler. I za prenos preko granice, dupe je najsigurnije mesto.
I ja verujem u dupe. - Skoro da se uopšte ne oseti.
Uh, smrde. Hvala.
Devojke, svako plaća za sebe.
Ovo se ne plaća novcem - Ali ćemo ih platiti, fufice!
Kako želite, ali čoveče, reci mi šta se dešava.
Jasno, čim završimo sa ovim, sve ću ti ispričati.
Otprilike, uzevši u obzir i kašnjenje, kad ćemo stići u Meksiko? - Trenutak.
Dolazim do svesti i čim razmišljam, počinjem da se kajem.
Pa ne razmišljaj! - Naravno.
Naravno, nemate morala, nemate ni problema. Reci.
Upozoravam vas, pitaće me i ja ću morati da kažem.
Ja ću preuzeti krivicu? - Šta ćemo sa pilotima?
Piloti ne bi trebali ništa da uzimaju.
Dobro bi im došlo da se malo opuste. - Devojka je u pravu.
Devojka je u pravu. Upozori ih da je u njima meskalin.
I reci Aleksu da ja nisam ništa uzimao i da se užasno osećam.
Čoveče, koliko ćemo otprilike kasniti sa sletanjem u Meksiko?
Nećemo sleteti u Meksiko.
Nemoj mi reći da smo ušli u pogrešan avion? - Ovaj...
Upravo smo se venčali i došli smo pravo sa trodnevne lumperajke.
Niste pogrešili avion. Ovaj je pošao za Meksiko.
I više ne ide? - Ne. Pij malo, objasniću ti.
Pre nekoliko godina, jedan putnik je dobio napad panike...
Ima li novosti? - Nema jebene slobodne piste u celoj zemlji.
Nemoj se nervirati, Benito.
Kako je Hosera? - Dobro. Sve je povratio i
sad mu je dobro. Naređuje kao i uvek. - Dobra vam je ova Valensija.
Nećeš malo i ti da se razvedriš, Aleks? Ovo je, praktično, samo sok.
Neko mora ostati trezan. - Tu je i Hosera.
Razlog više. - Pošto ste gej partneri...
Nisam gej partner! - Uzmi. Daj si malo oduška.
Beži! Ne bih davao sebi oduška s tobom ni lud.
Čemu se smeješ? - Ja? Ničemu!
Da, smeješ se! - Oprostite, kapetane,
smešno mi je videti dvojicu muškarčina poput vas
dok pričaju o davanju oduška, koktelu Valensija...
Mogu li? - Naravno.
Hvala.
Da zaključim, opušteno, uvek ću ti reći istinu.
Hajde, sad se vidimo.
Šta se događa? - Ništa.
Vidi... Uzmi ovo... Otvori usta...
Pij.
Hajde, spavaj.
Spavaj. - Već sam spavala.
Još spavaj. - Još?
Ti spavaš, ti spavaš...
Čašica koktela Valensija, gdine Mas? - Zašto mislite da je sve ovo smešno?
Na nas uvek to tako deluje. Možda smo izabrali pogrešnu pesmu.
Tako se rešavaju vanredne situacije u ovoj kompaniji?
To je samo da vam skrenemo pažnju sa briga.
Neka vam je ovo poslednji put da stanete ili sednete na moju aktovku!
Divna aktovka...
Norma, pretpostavljam da ni vi... - Da, ja hoću.
Hvala Bogu. - Obožavala sam Valensija koktele u 80-im.
Baš lepo. - Da vidimo...
Slatko, ali sa malom nijansom gorčine... Veoma ukusno!
Ja bih jedan. - Naravno. I ja ću popiti još jedan.
I ja. - I ja. - Dajte i meni. Ne bih da ispadnem nezahvalan ili nastran.
Izvolite.
Potpuno ste u pravu, gdine Mas. Mi smo mamlazi.
Norma, voleo bih da sklopim primirje sa vama.
U kabini sam bio veoma prost. - Svi smo bili jako nervozni.
Nema šta da se oprašta.
Baš lepo što ste se pomirili, jer ste jedan od naših idola. - Da.
Vi ste započeli eru golih fotki, zar ne? - Naposletku.
Stigla sam u Španiju početkom 80-ih. Bez novca, bez gaća na guzici.
I tako sam i pozirala za naslovnicu "Intervjua".
Istorijsko izdanje, kako kažu u samom magazinu.
Mogu to da potvrdim. - Prodavao se u celom svetu.
I kako ste se uvalili u erotsko vezivanje? - Uljoa!
Ako ti ne smeta da pričaš o toj temi. - Ma ne, zaboga, nakon svega...
Bila sam veoma mlada i bila sam veoma zbunjena...
I u takvim trenucima devojka samo treba da sluša svoje srce.
I nakon što sam propala kao glumica i kao pevačica
moje srce je bilo preplavljeno mržnjom. - Tako je i meni bilo.
I tada sam otkrila da imam prirodan dar za nešto.
Dar da dominiram!
Uzela sam umetničko ime Miss Take. Hvala.
I greška (mistake) je stvorila ženu!
I ubrzo sam stekla vernu klijentelu robova.
Strava!
Za par godina dostigla sam vrh... ili dno ljudske prirode.
I to mi je donelo moć. Veliku moć.
Imam erotske snimke sa preko 600 najvažnijih ljudi u ovoj zemlji.
Od broja 1 do broja 600, svih boja i sklonosti. U tome sam vrlo eklektična.
600 muškaraca, sama i odjednom?!
Ne, ženo! Ja i grupa "dama za pratnju" koja radi za mene u mojoj agenciji.
Znači imaš erotski video sa brojem 1?
Da. Sa brojem 1 imam nekoliko. Sve sa jednom sluškinjom.
Ko je broj 1?
Najvažniji. Promisli.
Premijer? - Mala, razmisli malo.
Neko malkice više od premijera.
I s njim si radila vezivanje?
Ne. Njegov ukus je više tradicionalan.
Znači, glasine koje već neko vreme kruže su realne (kraljevske).
Da, ali ja nisam ništa rekla.
Ali naravno, ima neka agencija za bezbednost koja vidi, čuje i priča.
Koju smo takođe kresali i takođe i snimali, naravno.
Što nam daje dobru zaleđinu.
U vremenu u kojem živimo, ako takvi dokumenti postoje,
izađu na videlo jer i vi imate svoju cenu. - Cena je moj život.
Ja mislim da malo precenjuješ taj materijal. - Zašto?
I špijunska agencija ga takođe precenjuje.
Nekoliko puta su pokušali da mi obiju kuću tražeći moje arhive.
Kao "Watergate". - Baš tako.
Ali, naravno, nisu ih tamo našli.
Jako dobro ih čuvam u jednom sefu pod drugim imenom.
Čuo sam da ste u dobrim odnosima sa Opus Dei.
Da, odličnim. I takođe i sa Legionarima.
Upravo idem u Meksiko da posetim jednog od njih, veoma važnog čoveka.
Sigurno da ga poznaješ. Ali me ne pitajte za imena.
Uh, previše pričam. - Ma ne. - Uopšte.
Šta ste stavili u ovaj koktel?
Pa... - Ne! - Bočica šampanjca,
sok od narandže... - Ne! - Nekoliko kapljica džina...
I sve to pomešano sa velikom dozom meskalina.
Meskalina?! - Iz dupeta.
Napili ste me i nadrogirali da progovorim!? - Ma kakvi!
Kako sam mogla da vam verujem?!
Stavili smo ti meskalin da bi se osećala bolje.
Zar nisi primetila da si manje stegnuta, da ti se ljudi dopadaju?
I da si napaljena, to je još jedan od efekata. - Ja sam napaljena!
Zdravo. - Zdravo.
Šta ima? - Slušam Normin monolog.
Mogu li da sednem? - Ako obećaš da me nećeš tući.
Obećavam.
Hteo sam da ti kažem da jedino što mi je moj otac ostavio
je bila naslovnica "Intervjua" sa tobom.
Još uvek je čuvam. - Zaista?
Retko sam viđao svog oca.
Posećivao sam ga kad je već bio teško bolestan.
Živeo je u prljavoj sobi, na čijim zidovima ništa nije bilo obešeno
izuzev tvoje naslovnice "Intervjua".
Hvala.
Sav joj je stao?
Kako to radi?
I to još dok spava?
Ona je mesečarka. Bolje je nemojte buditi.
Dušo, dušo... Ubijaš me, ubijaš me...
Điha, điha, konjiću! Navali! Tu, tu!
Ah, konjiću! Ah, to! Da, da!
Polakice, dušo, molim te! Polakice!
Điha, konjiću! Navali! To!
Izvinite!
- Aman, ženo!
Poslednje pitanje, kunem se. - Šta hoćeš?
Radite li to spreda ili od pozadi?
Navali! Điha, konjiću! - Spreda, ženska, spreda!
Ne udaraj me, dušo, molim te, ne udaraj me!
Šta vas je to spopalo!
Jedina posvećena i jedina koja se ne jebe!
Čime se baviš? - Ja sam savetnik za bezbednost.
Meni baš treba neko da me posavetuje
i pruži mi bezbednost.
Da li bi radio za mene? - Ne poznaješ me.
Znam kad muškarcu treba verovati.
Uzgred, nećeš zvati svoju ženu?
Šta da joj kažem? - Da je voliš.
Nju i decu.
Hajde.
Jesmo li stigli? - Ne, ali ti spavaj. Uzmi ovo.
Spavaj, malecka. Uzmi ovo, dušo.
Ovo nam je prva bračna noć. - Da?
Zdravo, dušo. Kako si? - Dobro. A ti?
Već ste stigli? Tako brzo? - Ne.
Zovem te iz aviona. Jesu li klinci tu? - Da.
Tuku se oko Plejstejšna. Izluđuju me.
Karmina će ih odvesti u bioskop. - Daj mi ih na telefon.
Jesi li dobro? - Jesam, samo sam poželeo da ih čujem.
Deco, tata hoće da vas čuje. Preuzmite.
Zdravo, tata. Mama kaže da želiš da nas čuješ.
Hteo sam da vam kažem da vas volim. I da ne tučeš svog brata.
Stariji je od tebe i uvek može da te namlati.
Nema on petlju! Sit sam ga! Daću ti ga.
Stoji ovde pored mene kao neki kreten.
Zdravo!
Dajte mi telefon!
Ne obraćaj pažnju na njih. Karmina će ih
odvesti posle u bioskop i ostaviće me na miru.
Sve vas mnogo volim.
Aleks, stvarno ti se nije ništa desilo? - Ne.
Volim i tebe, Konća. - Drago mi je. Zovi kad stigneš. Ljubim.
Vidi, kibla. Konačno! - Fahas, nećeš verovati šta mi se desilo!
Imaš nešto tu, nešto te je štrcnulo.
Sperma! Znam šta ti se desilo. Kurvo, fufo!
Vidi, ova je malo živnula. - Zdravo. Hej!
Pustila si kosu. Tako si lepša.
Nisam više devica. - Tek tako, odjednom?
Sa jednim iz ekonomske klase. - Sveci su poludeli!
Idem unutra. - Ne... Nije još očišćeno.
Nema veze. Očistiću ja. I očistiću sebe.
Čuj, Bruna!
Moraš mi ispričati sve, do poslednjeg detalja.
A šta je tebi? - Razgovaraš sa jednom nevernicom, samo da znaš.
Dobro bi mi došao bar jedan vernik u posadi. Pogotovo sada.
Norma...
Da? - Trenutak, žele da razgovaraju sa vama.
Da. - Ko je to? - Piedad, ja sam!
Tata? - Kako si, kćeri?
Dobro. - Kakva radost!
Upravo sam razmišljala o tebi, tata. - Stvarno?
Upravo čitam da je policija ušla u banku Guadiana i sve plene.
I da je aerodrom La Manča neviđena prevara.
I direktno optužuju tebe.
Da, kćeri, znao sam da će to izbiti na videlo pre ili kasnije.
Zato sam morao da bežim iz zemlje. Razgovaram sa tobom iz aviona.
Žao mi je, tata. - Ne brini.
Kako sam sretan što mogu da te čujem. Toliko sam to želeo.
Zaboravi šta smo ti tvoja majka i ja rekli kad si otišla od kuće.
Samo želimo da te vidimo. Ja neću moći, ali tvoja majka...
Poludeće od sreće ako je pozoveš. Mnogo se promenila, Piti.
Ne znam, Tata. Da si ti u pitanju bilo bi mnogo lakše.
Ali mama... je nemoguća.
Biću napolju nekoliko meseci.
Ne tražim ništa da mi obećaš, ali zovi majku.
Daj joj bar jednu šansu. Mnogo se promenila.
Ja nisam. - Volimo te takvu kakva si.
Pusti me da razmislim. - Mnogo ti hvala.
Zdravo, ljubavi.
Zdravo, tata. I čuvaj se dobro.
I ti se čuvaj.
Hvala, Norma.
Peninsula 2549? - Peninsula 2549!
Sletanje na aerodrom La Manča odobreno. - Primljeno.
Podesite frekvenciju La Manče na 122.1.
Primljeno, 122.1.
Reci mi istinu. Strpaće me u zatvor?
Da. - To je dobar znak. Znači da ću preživeti.
Izvinite što vas pitam gdine Mas, ubili ste mnogo ljudi? - Ne.
Prevario sam mnoge tokom života, ali nikog nisam ubio.
Zašto me to pitate? - Oprostite.
Užasno sam se poneo prema vama. - Da. - Možete li mi spremiti ovaj čaj?
Ne osećaš se dobro? - Muka mi je.
Jasno, posle toliko koktela. - Kakve veze imaju kokteli s tim?
Imamo pistu. Pripremite brifing, odmah se vraćam.
Piluka! - Šta želite? - Ne želim ništa.
Hajde, budi se! - Budna sam.
Ja sam, Hosera, tvoj kolega.
Hosera... - Zdravo, Hosera.
Prizemljićemo se. Probudi putnike.
Prizemljiti? - Na La Manču, za sat vremena.
Pobrini se za ove. - Tražiće objašnjenja.
Pa daj im ih. - Šta da im kažem? - Istinu. Da su nadrogirane.
Stvarno. Hej, devojčice...
Dobre vesti! Dobili smo pistu za sletanje.
Sletećemo za oko sat vremena jer nam treba vremena da se oslobodimo goriva
i da naučimo kako da izvedemo evakuaciju. Veoma je lako.
Šta ti je, Bruna? - Ništa.
I onda? Zašto takav izraz lica?
Moraš biti oduševljena. Upravo si izgubila nevinost.
Samo što... - Šta? Brzo!
Osećam mnogo smrti.
Dosta! Svi smo se usrali od straha i krijemo to kako znamo.
Zato se malo potrudi, molim te. Ili barem ćuti!
Pusti je da govori, bar na trenutak. - Ne mogu da verujem!
Objasni nam, Bruna. - Satima već osećam smrt.
Osećam još od početka putovanja, ali sam mislila da je to zbog prdeža.
Ne osećam to po celom avionu. U pilotskoj kabini, na primer, ne.
Niti pored telefona.
Ni među mladencima. - Šoljica.
Ni kod tebe, Rikardo.
Ni kod stjuarda.
Ostali smo samo gospodin Infante, Norma i ja.
Ja sam.
Šta ti? - Ja smrdim na smrt. - Da.
Ja sam plaćeni ubica. - Zar ti nisi savetnik za bezbednost?
I to. - Ide jedno uz drugo.
Jesi li ubio mnogo ljudi? - Nekolicinu.
Sledeći posao će mi biti poslednji.
Pokušavam da se oslobodim svog poslednjeg zadatka.
I kako oslobađa od toga?
Mireći se sa posledicama. Povući ću se na neko vreme,
operisati lice... - Ja znam dobrog hirurga!
Ne bih da vas gnjavim, ali za 40 minuta slećemo.
Jesi li mene trebao da likvidiraš? - Ne.
Ko ti je dao poslednji posao?
Gospođa Patrisija Velaskes Vargas.
Ta Patrisija je žena vlasnika Unimekse? - Da.
Meksička telekom kompanija? - Da.
Kakva slučajnost! Njen muž je moj klijent.
On je taj s kim idem u Meksiko na sastanak.
Reći ću mu da njegova žena ne računa na tebe.
Kako misliš da mu kažeš? - Zvaću ga odmah telefonom, da ne brineš.
Pusti me da izađem, dušo. Idem da ga pozovem.
Šta ti je?
Zašto me tako gledate? Šta se događa?
Žrtva si ti, Norma.
Gospođa Patrisija je uporna de te ubije.
Mene? Ali šta sam ja uradila toj ženi? Ni ne poznajem je!
Možda ne gleda blagonaklono na tvoju sado-mazo praksu sa njenim mužem.
Kučka! I gde si mislio to da uradiš?
Htela je u Marbelji, ali sam je ubedio da bi u Meksiku bilo sigurnije.
Samo da dobijem na vremenu, da sprečim da drugi to urade.
U Meksiku sam imao plan da ti pomognem da pobegneš.
Da pobegnem? Zašto? Ti si profesionalni ubica.
Zašto bi rizikovao život za nekog kao ja?
Izvini, Norma, uzeću ovo.
Ja ne ubijam žene. - To je baš lepo.
Dobro veče, dame i gospodo, govori vam Hosera Berasategi,
glavni stjuard na ovom letu. - Najava prilaza za sletanje,
ali nam još uvek ostaje 40 tona goriva da odbacimo.
Primljeno. Sigurnosni uređaji aktivirani i spremni.
Opet ćemo vam pokazati položaj u slučaju prinudnog sletanja.
Sastavite kolena, razdvojte stopala.
Nagnite se napred.
U poslovnoj klasi možete spojiti svoje ruke iza nogu.
Podsetimo se ovog položaja! Obratite pažnju, molim vas!
Sjajno. Ovako... Sastavimo kolena, rastavimo stopala.
Prekrstimo ruke i nagnemo telo tako da nam glava dodiruje ruke.
Zlato, ruke ispod nogu. Tako... Odlično.
Gospođo, probudite se.
Dobro. Prekrstimo rukice...Tako.
A doručak? - Ne, jer ćete povraćati kada sletimo.
Aleks, ti, koji si biseksualac,
znaš da li je tačno da tipovi puše kitu bolje nego žene?
Otkud ti sad to, Benito? Isključi ECAM. - ECAM isključen.
Dok si bio napolju, pustio sam da mi Uljoa...
I bilo je...
Aktiviraj fazu prilaza. - Faza aktivna, potvrđujem.
Na kraju smo završili u 69-ki, pa sam i ja njemu...
Za nekog onako mršavog kao on, ima komadinu... - Benito.
Misliš li da je trenutak da razgovaramo o Uljoinoj kiti?
Upravljanje brzinom. - Upaljeno.
Meni je to važno. Misliš da ću postati biseksualac, kao ti?
Ne, ti si peder od rođenja! - Nemoj da me zezaš.
I žena ti to zna. Zato je opsednuta time da ti to ne radiš s tipovima.
Nastavi sa ECAM-om.
Uključen "cross-feed"! - Da, otvori "cross-feed".
Mislim da preteruješ. Danas sam bio sa Uljoom jer sam pio.
Desne pumpe isključene. - I kad si bio sa mnom, takođe si pio.
Zbog toga si povraćao. Ne zato što ti je
bilo muka od moje kite, ona te je oduševila.
Ali ti je alkohol poslužio kao izgovor. Ugasi i ove na levoj.
Ne znam na šta ciljaš. Ugašeno napajanje kiseonikom.
Ugasi ECAM. Nakon što si povratio, primio si se i tražio da te jebem.
Rekao sam ti da je igra gotova i morao sam da ti otrgnem kitu iz usta.
Jel' to odgovor na tvoje pitanje? Pitam jer moramo da sletimo bez trapa
i mislim da bismo se malo trebali koncentrisati na to. - Ugašen ECAM.
Dobro veče, dame i gospodo putnici, obraća vam se kapetan Aleks Asero.
Zbog tehničkih problema izvršićemo prinudno sletanje za oko 10 minuta.
Idemo ka aerodromu La Manča gde su sve spasilačke ekipe već spremne.
Molim vas da se ne brinete i da doslovno sledite uputstva posade.
Kad sletimo, kompanija Peninsula će se pobrinuti za sve što vam bude trebalo.
Hvala.
Kontrolni toranj La Manča? Peninsula 2549, 20 milja severno.
Tražim dozvolu.
Peninsula 2549, odobren vam je prilaz ILS na pistu 1-0.
Atmosferski pritisak QNH, 1-0-1-0.
Započnite prilaz za sletanje. - Peninsula 2549, prilaz za sletanje.
Primljeno. Odobreno sletanje na pistu 1-0.
Vetar 3-0-0-0-8.
Mere bezbednosti spremne i aktivne.
Peninsula 2549, primljeno.
Odobreno sletanje na pistu 1-0.
Mere bezbednosti spremne i aktivne.
Slećem bez jednog točka, videćemo da li će izdržati. - Srećno.
Spremite se za udar! Spremite se za udar!
Idemo!
Hajde, malecka! Skači! - Idemo!
Padao je sneg! Gde smo?
Ne znam, ali smo stigli.
Uh, dušo, kakav mamurluk imam.
Aha. - Ali zašto, kad ništa nisam pila?
Zdravo, mogu li razgovarati sa gospođom? - Ja sam, tata.
Piti, ti si kod kuće? - Da, sa mamom sam.
Već ste se svađale. Ne idi, Piti, sačekaj me, stižem što je pre moguće.
Nismo se svađale. Ulica je puna policije.
Ne dolazi, tata. - Na putu sam ka tamo. Želim da vas vidim.
Moram da vas vidim.
Najpre se operiši i ofarbaj kosu.
Nedostajaće mi moj nos. - Norma. - Da?
Neki od tvojih video snimaka bi me mogli interesovati.
Spreman sam da dam veliku sumu novca. - Šteta. Ti snimci ne postoje.
Tačno je da sam spavala sa onima sa kojima sam spavala,
ali nisam ništa snimala. Samo sam proširila glasine i to je bilo dosta.
I razgovor sa vašom asistentkinjom je bio farsa?
Ne, ona veruje da postoje. Vremenom sam i ja počela verovati u to.
Razumem. Dobro, srećno oboma!
I vama, g. Mas.
Kako si znala da slećemo ovde?
Nakon što sam pričala s tobom, zvala sam drugaricu koja radi na Barahasu.
Nije htela ništa da mi kaže, ali mi je na kraju sve ispričala.
Ovaj put te nisam lagao. - Ne. Ovaj put, ne.
Ovo je Albin telefon.
Ovo je tvoj kofer. Uništen je.
Stavila sam u njega što sam mogla, ali sve je pocepano.
Pogotovo moji pokloni. - Hvala.
Upoznala sam je? - Albu?
Videla sam je dok je ulazila u ambulantna kola.
Bila je obučena u tvoju košulju i pantalone.
Prestravila me je pomisao da bih mogla završiti kao ona.
Zbogom, Rikardo.
Rut.
Nikad nećeš završiti kao Alba.
Ali moram biti oprezna.
Vidi, ovo je Naser. - Zdravo. - Zdravo.
Upoznala sam ga u peni.
Ali oboje imamo osećaj da smo se i pre videli, zar ne? - Da.
A kofer?
Ovo je poslednji put da uz sedative prespavam ceo let.
Imala sam košmare jer nisam mogla biti opuštena.
Ne pričaj meni. To je bila Benitova ideja.
Nemaš nikakvih skrupula. Ti si barem znao za to, a mi ne.
Kad već pričamo o Benitu...
Pušio je kitu Uljoi, dok je Uljoa to isto radio njemu.
I ja bih Benita. - I ja. - I ja. - I ja.
Ko ti je to rekao? Uljoa? - Da. - Bio je drogiran. - Do koske.
Tačno znam kad tip u meni traži ženu, a kad travestita.
A Benito je u meni tražio ženu. - U redu.
Posejao si u mene seme sumnje, pederu!
Kuda idemo? - Kuda hoćeš. - Kod tebe.
Pre sletanja sam se zakleo da ću živeti s tobom ako se izvučemo.
Dobro je ovako kako je, Aleks.
Nisam bio fer ni prema tebi ni prema svojoj ženi.
Konća misli kao i ja, dobro je ovako.
Konća? Razgovarali ste o ovome? - Pa, naravno!
Aleks, Konća i ja o svemu pričamo.
Kako bi, inače, naša veza toliko trajala?
I ne smeta joj što smo mi... Uz onakvu narav kakvu ima?
Nikad nisam pomislio da je toliko velikodušna i otvorena.
Pa, vrlo je otvorena. Ona i Karminja su se odlično uklopile u situaciju.
Karminja? - Da, i ona se savršeno uklopila.
Konća i Karminja? Šta hoćeš da kažeš?
Da su se smuvale? - Zar nije savršeno?
I sve iza mojih leđa?! - To je da ti učini život lakšim!
Mogao si mi nešto reći. Osećam se kao budala.
Nikad me nisi ni pitao. Samo da si me pitao, sve bih ti rekao.
Nemam tajni pred tobom. Ni pred tobom ni pred kim.
Oh, kapetane!
Benito!
Jel' neko video Benita? - Šta hoćeš, Piluka?
Video si Benita? - On je prvi napustio avion.
Čudi me da ne znaš. - Benito!
Prevod i obrada: Lepi Dzoni www.prijevodi-online.org