През 1917 г. Канада е млада нация, с население под 8 милиона.
Първата световна война бушувала от 3 години,
когато канадските части се включили.
Изисквало се безпрецедентно количество войници,
което ускорило мобилизацията.
Над 600 000 канадци били изпратени в преизподнята
и един от десет никога не се завръщал у дома.
ПАШАНДЕЛ
Всичко наред ли е? - Да.
Господи! Господи! Господи!
Хей, не вдигай глава! Гледай в мен! Гледай в мен!
Всичко ще бъде наред!
От къде е този? - От 13-то отделение.
Те трябваше да бъдат на 60 мили оттук. Какво прави този тук тогава?
Вероятно е загубил главата си. - "Загубил е главата си".
В църквата са, сержант. - Сигурно.
Как са могли да сложат картечница в църквата?
В боя за Ипр бяха сложили в бара. Как ти се струва?
Слушайте! Хайуей, ти и Скинър, тръгвате от тази страна.
Питър, ти идваш с мен. Ще се покриваме.
Всички ли са готови?
Добре.
Да вървим!
Скинър, измъкни го оттам!
По дяволите! Стой тук, и си дръж главата наведена.
Моля те недей!
Всичко ще се оправи, Хайуей!
Всичко е наред! Скинър, дай ми бинта си!
Сержант? - Дръж си главата долу!
Сбогом, момчета! - За Бога, Скинър!
Всичко е наред, ще те измъкна от тук.
Не стреляйте!
Хвърли пушката си. Върви след мен.
Ще си отидем у дома. - Какво правиш?
Вдигни си ръцете! - Стой!
Той няма да направи нищо! Просто си сваля оръжието!
Последно предупреждение! - Чакайте! Приятел!
Ще си отида у дома! - Огън!
Приятел?
Бързо! Да вървим! Там!
Има един жив тук!
Оттук
Всичко е наред вече. Вие сте добре сега, сержант.
Завърнахте се у дома. В безопасност сте.
Там има едни грабливи птици.
Наричат ги Керкенези.
Всеки път, когато ви погледна, те са сякаш наоколо, точно тук.
Вие сте болен, сержант, това са нормални чувства.
Не и за мен.
Дори не ви знам името.
Няма да ви лъжа, че ще ви го кажа. - Знам.
А сега трябва да спите. - Не мога да спя.
Тогава откъде са ви тези кошмари?
Не знам.
Лека нощ, сержант. - Лека нощ.
Какво?
Искам да използвам възможността да подчертая,
връзката между желанието и обществените норми.
Ти си луд, нали? - Луд по теб.
Дейвид? Дейвид? - Това е, Маккинън!
Не, не, Дейвид, не!
Всичко е наред. - Дейвид?
Просто дишай. - Дейвид? Още ли не си дошъл?
Всичко е наред. - Дейвид?
Добре ли си? Да вървим.
Атака на канадците разбива немците.
Добър ден, г-н Харпър.
Ехо? - Тук сме.
Дейвид. - Г-н Маккинън.
Не дойде на работа тази сутрин. Това е трети път за този месец.
Сара ми каза, че си имал астматична криза.
Точно така, г-не. - Но сега си добре?
Понякога високата влажност край реката ми помага.
Влажност? Това е добре.
Не знам как да го кажа. Тази работа... Знам, че е малък провинциален вестник,
знам и че няма да промени каквото и да е около войната.
Но е хубава работа, и баща ти...
Добре. Нали разбирате и двамата, че правя това заради баща ви?
Добре, ще тръгвам.
Очаквам да те видя на сутринта.
Не мога да продължавам да лъжа за теб. - Не съм те и молил.
С Каси ли беше? - И какво, ако съм бил?
Не носи проблеми на приятелите си. - Какво знаеш ти за приятелите?
Колкото знаеш и за мен, но и мен не харесваш.
Защо говориш така?
Ако някой не те харесва, това си самият ти, а не аз!
И се предполага, че трябва да приема тази проницателност?
Между другото и баща ми ме мразеше.
Някакви новини? - Все още е безследно изчезнал.
Не ми е лесно да казвам само толкова.
Но аз съм кметът и не мога да си позволя да падна духом.
Така че, продължаваме да се надяваме!
Да не си се побъркал?
Трябва да говоря с баща ти.
Здравейте, това е твоят приятел. Дейвид, нали?
Да, г-не. Бих искал да поговорим.
Разбира се, заповядай.
Не, г-не, не искам да се натрапвам. - Не ставай глупав, влез.
Внимание. Представям ви Дейвид! За Бога, не знам фамилията ти.
Ман, г-не. - Дейвид Ман.
Чест е за мен да се срещнем.
Изглежда, че младият Дейвид е страстно увлечен по моята дъщеря.
Татко, моля те!
Страстно увлечение? Предполагам, че все още сте ученик?
Резонна забележка. Но Дейвид се числи към работещите хора.
Работя във вестник, но не като журналист,
а като печатар. - Филип!
Трябва да сте навършили 18 години, а сте без униформа. Защо?
По-медицински причини. Прави, каквото може.
Да, но ви предстои нещо много важно - да спечелите уважението на баща си.
Искам точно това, г-не. И съм готов да чуя съветите ви.
За Бога, синко, във война сме!
Използвай въображението си!
Съжалявам, не знам точно как да го кажа.
Не са нужни формалности, сержант, просто говорете.
Вие искахте да ми разкажете за кошмарите си?
В тях виждате образа на разпнат канадски войник.
Какво означава този образ?
Не мога да спя и не знам как да отговоря на това.
През 1917 г. вие сте отстъпили от Ипр.
Немските войници са ви притиснали пред вратите.
Вие сте били там, нали?
Да, сър, участвах при това отстъпление,
но тогава трябваше да се окопитим и да се придвижим към вратите.
Твърдите, че не се е случило?
Артилерията ни притискаше така, както не можете да си представите.
А хората в траншеите виждат само това, от което имат нужда.
Майкъл, вие сте награждаван войник. - Да.
Да, така е.
Наградиха ме защото забих 35см. щик в главата на момчето!
И след раняването в крака, сте се самоотлъчил.
Самоотлъчих се, защото получих медал, за забит щик в челото на момчето!
Това е неподчинение. - Разбирам положението..
И ще установим статута ви на този съд.
Състоянието ви е добро и д-р Уолкър може да ви признае за здрав.
В такъв случай ще ви върнат на фронта,
където ще бъдете съден за дезертьорство и може би разстрелян.
Така или иначе, ще се върна там все някога.
Майкъл, опитвам се да ви спася живота. - Знам това...
и го оценявам, но...
Продължавайте. - Домът в който израснахме,
се намира под хълмовете и всеки път когато някой от братята ми...
Бива убит? - Да.
Телеграфистът се спускал надолу по-хълма.
Майка ми никога не получавала други новини.
И в края на всичко тримата ми по-малки братя -
един, двама, трима, и аз, бяхме...
дезертьори. Но в моето известие не пишело, че съм се самоотлъчил,
а че съм изчезнал. За нея значело, че съм мъртъв.
И когато видяла, че телеграфистът се спуска
за 4-ти път, това и разбило сърцето.
Починала от разрив на сърцето.
Сестра Ман, заведете, ако обичате, сержанта обратно в отделението.
Майор Найджъл Бърнард, Канадска армия, началник на Психиатричното отделение.
Пациент 331, сержант Майкъл Дън.
Физически пациентът е възстановен, но диагнозата остава - неврастения.
Д-р Уолкър го е отбелязал.
От резултатите на записките ми, препоръчвам да бъде преместен
на длъжност у дома, в тила, където да разчита на помощта ни.
Дойдох да ви пожелая късмет.
Изглежда, че няма да се видим повече, нали?
Не искам да си тръгвам.
Не се изразих точно. Не искам да си тръгвам от вас.
Не знам какво си мислите за мен. - Но мисля за вас.
Говорихте на сън.
Аз не мога да спя, камо ли да говоря на сън.
Вие дори не ми знаете името. - Да, така е.
И това е дяволски лошо!
Довиждане, сестра Ман. - Довиждане.
Сара. - Какво?
Името й е Сара.
Благодаря.
Строгостта, сержант, е всичко.
Не искам да прозвучи неуважително към предшественика ми,
но командването е отслабено.
Пълно е със саботьори и провокатори.
Странно колко тези думи прозвучаха, по френски.
Първостепенната ни задача е вербовката.
Минимална възраст - 18. За пехотен, спомагателен и медицински корпус.
Кармайкъл, премести това!
Да, сър!
Капитализация, Кармайкъл!
Минимален ръст, 160 см. Гръден кош, 86 см.
Плюс-минус някой друг сантиметър.
Предпочитат се неженени мъже. Слепите и глухите се избягват.
Астматиците не се взимат като се вземе предвид използването на газ.
И в тази връзка, мога да кажа под секрет,
че съм виждал несправедливи постъпки.
Кронщат - човешка низост.
Но газ? Дори звяр не би паднал толкова ниско!
И ние използваме газ, сър. - Разбира се, че използваме.
Ние двамата сме от едно тесто.
Трябва да усетиш боя, което Кармайкъл никога няма да стори.
Сляп, като прилеп. Тромав, като мечка. Нали, Кармайкъл?
Може и да сте прав, сър!
Нима сте видели битка в Южна Африка, сър?
Проучих досието ви, сержант. Но можете да бъдете спокоен.
Ще ви наблюдавам.
Дами и господа, искам да ви представя войник носител на орден.
Почетен член на 10-ти батальон от Калгари,
2-ра бригада, 1-ва Канадска дивизия. Аплодисменти за сержант Майкъл Дън.
Казах ти, че ще бъде по-голям. - В какъв смисъл?
В смисъл, че ще бъде по-едър.
Моля ви, смущавате сержанта!
Всички присъстващи жени могат да седнат на местата си.
Благодаря.
И всички мъже, стари за да служат, могат да заемат местата си.
Всички момчета, твърде млади за служба също могат да седнат.
А сега искам да погледнете човека, който стои срещу вас!
И да обясните на сержант Дън, защо не искате да бъдете част
от борбата на вашият Крал, вашата Родина и вашият Бог!
Отворете си очите!
Следващият!
Име? - Дейвид Ман.
Какво е семейното ви положение? - Ерген.
Пълнолетен ли сте? - Попълвал съм и преди формуляра.
Да, виждам. Отхвърлен сте заради астма.
Медицинско опровержение на диагнозата? - Иначе не бих бил тук, нали?
Не сме Германия, за да нося документи със себе си.
Униформен сте, но не сте на фронта. Имате ли документ за това?
Всъщност имам. Диагнозата ми е неврастения.
Което значи, че съм неврологично неспособен
и този документ го доказва!
Никога ли не сте чували за патриотизъм?
Имате ли роднинска връзка с една сестра, живуща на улица Стюарт?
Може би.
И така, докато аз съм на това бюро, ти няма да заминеш на фронта.
Следващият!
Име?
Как се чувстваш, геройче?
Имаш само една ръка! - Тъжно, нали?
Какво ще кажеш да се напием?
Майки, Майки, Майки! Забрави сестрата!
Има толкова жени, които ни чакат! И знаеш ли защо?
Заради пари?
Защото ще се запознаят с едни истински живи герои!
Кога стана герой? - Откакто загубих ръката си!
Беше в дъскорезницата.
Но жените не го знаят и това ми харесва най-много от войната.
Получих картичка от Хайуей, който си стъпил на краката в Лондон.
А ето го и него! - Здравей, Джони!
Майкъл Дън, радвам се да те видя, цял целеничък!
Малко или много. - Какво ще пиеш, приятелю?
Каквото криеш под тезгяха? Сега ще се върна.
Хайде, Ройстър! - За Дън!
Вие сте толкова нетърпимо високомерни.
Този човек, който пристигна не ме пусна да служа!
И защо? Защото е бил там
и е накълцал фрицовете с щика?
Джони, какво прави момчето тук? - Върви си у дома, синко.
Нима надушвам шваба? - Шваба ли ме наричаш, момче?
А ти момче ли ме наричаш, шваба?
Аз съм един осакатен човек, хлапе. Какво се опитваш да направиш?
Господине, аз просто се опитвам да спася душата си!
Пусни го, Рой!
Ти луд ли си?
Можеше да те убие. Знаеш ли това?
Ти идваш с мен.
Благодаря, че го доведохте у дома.
Не ми благодарете, беше добро оправдание да ви видя отново.
Е добре, все пак ви благодаря. - Добре.
Вижте...
Как ще ви се стори, ако ви поканя на танци или...
Не танцувам с войници. - Мога да сваля униформата.
Не танцувам и с голи войници.
Опитвам се да флиртувам.
А аз не ви улеснявам, нали? - Не.
Какво ще кажете, ако поискам разрешение от баща ви?
Това би било сложно. - Не харесва ухажорите ли?
Не, баща ми е мъртъв, сержант.
Бе убит край моста на Вими.
Господи! Съжалявам.
Наистина съжалявам.
Лека нощ. - Лека нощ.
Господи, каква гадост!
Предполагам, има много ром там. - Да, но го разреждат с вода.
Много лошо.
А шоуто продължава. - Битките го правят.
За Бога, тази война е като пръстен,
който е стегнал целият свят.
Да вървят по-дяволите тези фрицове. Та те са разпнали един от нашите!
Това не се е случило. - Все още.
Не, тази история не се е случила. - Все още.
Знаеш ли? Разбрах всичко.
Повечето хора приемат и заминават.
А аз всеки ден към 5 часа си купувах вестника, който бяха отпечатали,
и четях за вас с Хайуей, сякаш бях при вас.
Това не бяха нечии пиянски бръщолевения. Бях аз.
И какво? - Добре, Майки, аз...
Добре, и какво?
Аз съм горд! Гордея се с вас!
Но ще ти кажа и нещо друго.
Ако не бях такъв дръвник, щях да бъда там, заедно с теб и Хайуей,
в разгара на битката!
Но аз съм си аз!
Знам, че не танцувате с войници, но може би бихте се разходили с един?
Вие ли сте го издялали?
Не, това е резултат от уискито.
Работех в мина в Скалистите планини.
Златото свърши точно, когато започваше войната.
Реших да се запиша в армията и мислех, че може и да загина там.
Може ли да ви попитам нещо, сержант?
Не можете ли просто да ме наричате Майкъл?
Били ли сте на моста при Вими? - Да.
И как беше?
Беше студено.
Успяхме да го вземем и задържим. Нещо, което никой не беше успял.
Англичаните не успяха, французите също успяхме само ние, Канадският корпус!
Трябва да се гордеете с баща си.
Гордея се. - Знаете, че няма да се върне.
Какво има? - Тези чувства...
Бихте ли направили нещо за мен?
Бих направил всичко за вас!
Разкажете ми за всичко това. Нарисувайте ми го като картина.
Не съм художник.
Не е нужно да е перфектно. - Добре.
В тази картина има река и кон, с ездач на него.
Те заедно пресекли реката.
И всичко това било в подножието на хълма.
А мъжът познавал тези места като пръстите на ръцете си.
Но този ден нещо било по-различно.
Какво било то? - С него имало жена.
А тя страхувала ли се?
Не я попитал.
А той? - Ами в интерес на истината,
той нямал думи за това, което изпитвал.
Търсейки думите, седейки заедно с жената, той едва успял да каже...
Трябва да спрете.
За миг почувствах, че мога, да се влюбя толкова силно...
Но аз не мога...
Сякаш съм сломена...
Вие ще започнете да си мислите, че е глупаво да ме обичате.
Тогава аз ще се обидя и в крайна сметка ще ви намразя.
Трябва да тръгвам. - Аз наистина...
Никога не бих го направил.
Знам.
Аз ще поседя още малко.
Вземете конете.
Войникът в модерната война е изправен пред много предизвикателства.
Особена опасност представлява артилерията.
Значителни щети нанасят осколките, неравномерни по форма
и, в повечето случаи, непредсказуеми.
В повечето случаи раните изглеждат дълбоки и силно оголени,
характеризиращи се със силно кръвотечение.
Тези фрагменти докарват чужди частици в раната, предизвиквайки инфекция...
И баща ти е написал това? Господи!
Страшно, нали?
Уплашена ли си? - Не, а ти?
Не.
Защо не поставиш чужди частици и в мен?
Защо трябва да чакаме?
Раните представляват сами по-себе си,
огромни разрушения.
Това са рани с инфектирана повърхност и разкъсани мускули,
които се оперират трудно и могат да доведат до усложнения
като гангрена и тиф.
Общо казано, те ампутират
и разкъсват човешкото тяло по най-отвратителни начини!
В повечето случаи, взривът унищожава човека!
Войникът просто изчезва!
Благодаря!
Сержант, нещо да добавите? - Не, бяхте изчерпателен.
Значи сте съгласен, че артилерията е най-голямото изпитание за войника?
Сержант, съгласен ли сте?
Не, сър, съжалявам, но не съм.
Най-голямото изпитание за войника на бойното поле
е да запази кибрита си сух.
"Да запази кибрита си сух!"
С коментара си превърнахте лекцията на д-р Уолкър във фарс!
Разрешил ли съм ти да говориш? - Не, сър!
Това ли са плановете на машината ви? - Да, сър!
Постави ли са ви диагноза, нали? - Да, сър, неврастения!
И двамата знаем, какво означава това.
Вашите способности са впечатляващи! - Държите го наопаки!
Да.
Не казвам, че сте страхливец, сержант!
Просто казвам, че ви наблюдавах много внимателно и видяното ме безпокои!
Не съм включил някои технически подробности,
които ще бъдат разкрити едва, когато бъдат платени 1 000 000 долара.
Прекрасно закръглена цифра!
И за какво точно може да се използва вашата машина?
Тя ще приключи войната за 48 часа!
Великолепно! Но как ще бъде постигнато това?
С тази машина, човек може да обиколи Земното кълбо
точно за 15 минути!
Спаркли, ще поддържаме връзка! Благодаря!
- Не, аз ви благодаря.
Благодаря ви много! - Не, аз ви благодаря!
Земятапод нас се клати!
Цивилизацията виси на косъм, затова ви предупреждавам:
не навлизайте в чужда територия!
Сър, какво общо има това със сухият кибрит.
За Бога човече, говорим за националната сигурност!
Което пък е свързано с госпожица Сара Ман,
за която бях информиран, че е танцувала с вас!
По-точно става дума за нейният баща.
Баща й се е сражавал там, където бях и аз!
Единствената разлика е, че той загина.
"Единствената разлика?" Кармайкъл!
Майкъл Ман е роден в Инголщад, Бавария. Завърнал се там през 1915 г.
и бил записан във 2-ри запасен Баварски полк.
Бил се е за врага!
Това е мръсна кръв, сержант! Затова трябва да открием тези шваби,
скрити в овчи кожи, и да ги унищожим. И аз ще го направя! Като свине!
Съжалявам, но не е възможен компромис.
Не съжалявате за нищо. - Не очакваме една жена да го приеме,
но Родината ни е пълна със саботьори! - И с какво една милосърдна сестра,
е заплаха за държавата? Защо не ме арестувате тогава?
Тази възможност не е обсъждана още!
Чуйте го само!
От колко време живее в тази страна? - Това не е важно.
Живея тук цял живот! Аз съм канадка! - На практика да.
Но много по-интересно е, че когато аз съм се родил в Британската империя,
вие, г-це Ман, сте се родили в мрачната Германия!
Можем да се преместим и да започнем наново.
Мога да си намеря друга работа. - Каква?
Не знам. Чистачка например. - Чистачка?
Това е нашият дом!
А това са съседите ни!
Не можеш да мразиш мъртвец, Дейвид!
И това го казва сестра ми! - Престани, нелепо е.
Аз не мразя баща си. Срамувам се от него. Това е различно.
Бих го убил, ако можех!
Е той бе убит вече!
Аз няма просто да си седя така!
Къде отиваш? - Няма значение!
Сара? - Тук съм.
Къде е брат ти? - Не знам.
Може да е отишъл при Каси, или на гроба на майка ни.
Той ходи там често! - Добре. Ще взема
коня и ще го намеря. Не трябва да оставате тук.
Трябва да дойдете при мен.
Защо правиш това?
Защото се бих на същото място, където и баща ти.
Може и аз да съм го убил. Знам, че е малко вероятно, но е възможно.
Мини през вратата. Улица Стивън, 213. Ще те открия.
Благодаря.
Може ли да поговорим за малко?
Носът ми!
Шмит, мъртъв немец!
Лутц, мъртъв немец!
Мамо, обичам те!
Стой там!
Хайде, хлапе, не ме карай да те гоня!
Дявол да го вземе!
По-дяволите!
Какво ти става? - Да не искаш да ме убиеш?
Не, само да поговорим. - Ти не ме записа!
Защо толкова искаш да отидеш на тази война?
А защо тогава говореше, че трябва?
Господи, огледай се! Всичко, което виждаш,
всичко, за което се сетиш, се върти около тази война!
И когато приключи, това ще е краят на историята!
Не знам за какво говориш.
Знам само, че трябва да поставиш чертата.
Ще поставя чертата за баща ми! - Мислиш ли, че е толкова просто?
А ти не мислиш ли?
Не, не мисля!
Всички линии са лъжливи и ги има навсякъде.
Фронтови, окопни, линии, за които и не подозираш, докато не ги пресечеш.
Пресичаш ги, и тогава ги виждаш! Разбираш ли?
Не трябва да ходиш там. Остани тук и човекът в теб...
Какво, по-дяволите правя?
Христос не е умрял заради нас. Той просто съборил Храма и това е.
Не те разбирам! - Следвай пътя ми и няма да разбереш.
Ти търсиш романтика, хлапе! Няма да я намериш в окопите!
Ставай, трябва да намерим коня!
Сержант?
Здравей. - Здравей. Намерих брат ти.
Оставих го при мой приятел. Живея там, зад ъгъла.
Можеш да спиш на леглото! Никой не е спал на него!
Положението е сложно. Видяхте морфина.
Когато бях на 23 г., ограбих банка.
Не го правя всеки ден. - И аз не обирам банки всеки ден!
Когато баща ми ни остави, имах проблеми със съня,
а в болницата имаха запаси.
Не мога да го обясня. - Не е и нужно.
Ще направя всичко, което мога, за да дам своя принос, но...
Но си се провалил! Разбирам това!
И трябва да те похваля, синко, за самоотвержеността ти!
И да кажа, че дъщеря ми си е избрала един прекрасен млад мъж!
Покажи това на дежурния офицер, и пътят ти ще бъде чист.
И тогава ще дам благословията си, за брака ви!
Татко!
Накарах баща си да се раздели на две, заради войната.
Накарах го да вземе решение!
Те или ние!
Не мислех, че ще си тръгне!
Аз го изпратих на смърт
и все едно убих и брат си.
И за какво е всичко това?
Убих едно хлапе.
Убивал съм много хора, но убих и едно момче.
Имаше сини очи като тази вода.
Не бе нужно да го убивам, но бях уплашен и...
Просто го убих.
И ще отговарям за това.
По-един или друг начин.
Мойте поздравления, момче! Доказа се, като истински патриот!
Извинете, сър, но мисля, че серж. Дън не го е отхвърлил без причина.
Тук пише, че причината е астма. - Имаш ли астма, синко?
Не мисля, сър. - Значи нямаш!
Но, сър... - Млъкни, Кармайкъл!
Когато сте видели сержант Дън, не знаехте за заболяването му, нали?
И защо не е на бойното поле? - Каза ми, че има неврастения
Военните са странни и прекрасни зверове!
Неврастенията е нашият начин да кажем, че серж. Дън е страхливец.
Винаги съм смятала, че всичко опира до саможертвата.
Не знам защо. А сега си само ти!
А ако поискам да ме целунеш? - Поискай!
Има само едно правило!
Не умирай!
Какво правиш? - Тръгвам!
Къде? - Как мислиш?
За Бога, Дейвид! Моля те, недей!
Не, няма да те пусна! Ти си още дете! - Не съм!
Имаш астма! - Не съм сакат!
Моля те, Дейвид! Серж. Дън ще им каже, че не можеш.
Така ли? - Да, ще им обясни и ще те освободят!
И защо мислиш, че ще го послушат? Като че ли е герой!
Защо не е на фронта? Да не е сакат, или сляп?
Защо не е там? - Не знам!
Има неврастения! Което в армията означава, че е страхливец!
Не, не е! - Не е ли?
А кой мислиш ме записа?
Той е причината да отивам на война.
Господа, имам честта да ви приветствам у дома
по-повод това обнадеждаващо събитие!
Давам ви думата, майоре!
Господа, източната кампания ще поведе нашата младеж по пътя на славата!
Нека Бог бъде с тях! За момчетата! - За момчетата!
За войниците! - За войниците!
Така ли попълваш армията?
Събираш за фронта само младите, слабите и болните?
Брат ми е още момче! Той е болен, и слаб!
Защо го искаш?
Нищо ли няма да кажеш за всичко това?
Това не е измислица, сержант!
Не си измислям!
И те питам тук и сега: кой ще се грижи за брат ми там?
Вие можете да вземете всичко предвид:
артилерия, газ, жици, дъжд, плъхове,
но не можете да ги контролирате!
Единственото, което можете да контролирате е кибритът.
И когато в разгара на боя, притиснати от врага, ви се допуши,
а кибритът ви е мокър,
тогава сякаш рухва светът ви.
Сякаш всичко е срещу вас.
И това не е фарс!
Не е фарс!
Трябва да подпишете това!
Маккрей? - Това е моминското име на майка ми!
Аз се връщам и вие трябва да ми дадете разрешение!
Опитвате се да защитите онова момче.
Ти наистина имаш неврастения, нали?
Ние сме от едно и също тесто с вас!
Знаеш, че ще те преследвам!
Давайте!
Г- це Ман? - Влезте.
Здравей, Каси.
Как са могли да направят това?
Не знам.
Защо си приготвяте багажа?
Без работа съм и не мога да си позволя да живея така.
Мога да говоря с баща ми. Вече сте почти от семейството.
Как си представяш това?
Нямате ли вести от Дейвид? - Не.
Колкото и да е странно, и аз нямам, въпреки,, че сме сгодени!
Вие сте сгодени? - Той затова се записа.
Знаеше убежденията на баща ми и искаше да се докаже.
Затова ли Дън го записа? - Имате предвид, сержанта?
За Бога, та той няма нищо общо с това!
Не разбирам. - Той отказал да запише Дейвид!
Затова помолих баща ми да... - Значи не е бил сержант Дън?
Не, беше другият, британецът. - Боже мой!
Съжалявам, аз...
Какво сте сторили! - Какво искате да кажете?
Баща ви не иска Дейвид да се върне, а да остане там,
под белият кръст за вечни времена!
Какво говорите?
Скъпа Сара, не съм сигурен дали ще получиш това.
Не знам и дали ще опиша хубаво тази картина, но ще опитам.
На нея има река и кон, а на коня ездач.
И всичко това е в подножието на хълм.
И когато той затворел очи,
виждал жена, която го обсипвала с целувки.
Този мъж знаел, че кралете могат да умират и държавите да рухват,
но хората можели да намерят, както и аз, Сара,
нещо, в което да повярват!
Трябва да вървя сега, но преди да тръгна, запомни това правило:
Не умирай!
ТРИ МЕСЕЦА ПО-КЪСНО
Остави го!
Внимателно!
Добре, проверка!
Хайуей! - Кейхил!
Годин! - Уичъл!
Хорн! - Майлс!
Джонсън! - Ман!
Маккрей!
Заповядайте! Малък подарък от Командването!
Необходими неща!
Стойте заедно, господа! И приберете тези кокошки!
Не е необходимо да ни проверяват, от Командването!
Добра хватка! - Точно, като у дома!
Искаш ли да ти помогна?
За сетен път ти казвам, по-дяволите, че нямам нужда от помощта ти!
Хей, Военна полиция! - И нашият сержант е с тях!
Строй се!
Маккрей!
Редник Маккрей, сър!
При последната ни среща ви наричаха Майкъл Дън.
Обградили са ви за 20 сек. в гората? - 820 човека отидоха,
а 174 се измъкнаха.
Лейтенант Хансън, втори лагер, артилерия. Трябва ми отговор!
Можеха да ни обсадят, майоре. Дън, с куршум в бедрото, стигнал
до съседният корпус, за да помогне. - Заслужава Кръста на Виктория!
Неприемливо, трябва ми отговор до час!
Г- н Уатчъм! - Сър?
Не трябваше ли да поговорите, с лейт. Максуел?
Отвън, ако е възможно! - Да, сър!
Майоре, може ли да излезете отпред?
Оказва се, че сте фалшифицирали документи.
И то доста агресивно, според майор Добсън-Хюз. Той иска главата ви.
Какво трябва да направя? - Върнете го...
Не питам вас, майоре. Какво да правя с теб, Дън?
Предполагам, че той е прав, сър! - Добре, такаа и ще направя!
Но, няма да ви върна, с Военна полиция!
Ще ви направя взводен! А вие си дръжте езика зад зъбите, майоре!
Максуел ще се върне с нас в Щаба, а Дън ще вземе 2-ри взвод.
Тази част, наречена Пашандел, започнахме преди 3 месеца.
Вали постоянно, а бойното поле е като врящ котел! Всичко остава там!
Затова трябва да разбием противника и само ние можем да го направим.
Канадският Корпус!
Те си имат и име за нас. Наричат ни "щурмоваците".
Майор Бингам?
Атаката ще има две направления.
Отдясно бригада от 2-ра дивизия ще очисти град Пашандел!
Отляво "Черните Дяволи" от 7-ма дивизия, с наша подкрепа,
ще атакуват Моселмаркт през Мичълроуд.
Това е фронтовата, а това - тиловата линия,
а това е Щаб-квартирата.
Имаме три обекта: Венчърфарм, Защитеният кръстопът, и хълм 52.
Там ще спрем, и ще се окопаем. Това са заповедите!
Някакви въпроси? - Не, сър.
Аз имам един.
Вие сте бил освободен от този ад. Защо се върнахте?
Заради любов, сър.
Това е лоша причина! Успех, Дън!
С цялото ми уважение, сър, но съм длъжен да подам официална жалба!
Не е време за лична разправа, майоре!
Затънахме в самият Ад, а проектът "Кюрис" сигурно ще ни коства 16 000.
Генералът никога не греши, затова ми трябват войници.
Не знам дали ще сте един от тях, но ще ви държа близо
и ще можете да се възползвате, от шанса си.
Ще приема висшестоящото ви мнение, сър.
Не знам какво да кажа на хората. - Знаете, че не съм го искал.
Знам. Трябва ми огънче. Имаш ли?
Трябва ми лекар! - На всички ни трябва.
Тук, сложи го тук, войнико!
Боже мой!
Трябва да му свалим униформата.
Какво правиш тук? - Това, което мога най-добре.
Къде бих могла да отида? - Не и тук, Сара! Боже!
Записах се доброволка в Риджайна! - Как?
Сестрите ми помогнаха! - А как попадна тук?
Отне ми месец за да те открия Всичко е наред, ще се оправиш!
Как е, Дейвид? - Добре, при мен е.
Наглеждам го. - Господи!
Можем да се видим!
Смяната ми свършва скоро. - Добре, Пикадили кинг Крос.
Ще те чакам там. - Отдръпни се, редник.
Притесняваш ли се? - Да!
Недей! Ние сме поддэржаща рота. Почти не виждаме сражение.
А, Дейвид? - Бих го довел,
но не бе безопасно. Обещавам ти, че ще го върна у дома!
Как можах да те подтикна да се върнеш? - Не беше ти, Сара.
Щях да се върна така или иначе.
Всички роти да се съберат!
Трябва да тръгвам.
Ще дадеш ли това на Дейвид?
Помниш ли правилото? - Ще се видим отново!
Добре, това е.
Кое? - Нашият окоп.
Къде? - Точно тук!
Раздвижете се! По двама в яма! Вървете!
По-дяволите! Имаш ли кибрит?
Дадох ти го. - Какво?
Дадох ти го целия. - Нямаш ли някъде резервен?
А ти имаш ли резервен? - Да, имам.
Добре.
Но може да е мокър.
Не разбирам как си сигурен, че ще оцелееш, след като не си бил там?
Не ми и трябва. Усещам го с кожата си.
Майната ти! Нищо не знаеш!
По-дяволите!
Мамка му!
Това е безумие! - Да.
Нали затова се записа? - Не.
Не е така. Записах се, за да убивам немци.
Не. Ти се записа, за да убиеш баща си.
Аз имам нещо, което сестра ти, искаше да ти предам.
Какво ми става?
Аз дори не и писах!
На собствената си сестра!
Ами ако нещо ми се случи? Как ще и кажат това?
Ако си търсел нещо различно, си дошъл на грешното място.
Как можеш да говориш така? - Хайде, Дейвид, огледай се наоколо.
Виждаш ли поезия в тази клоака?
На всяка педя загиват хора, и никой не знае защо!
Не, не, не! Щом си тук, значи не вярваш в това!
Аз съм тук, заради сестра ти.
Слушай, дърветата горят, защото така трябва.
И океанът се вдига и спуска, защото така трябва.
И не мисля, че ние сме нещо различно. Ако правим нещо непрекъснато,
то може да видим смисъл в него, само защото сме добри в него.
А сме добри в него, защото ни е необходимо.
А ни е необходимо, защото го правим непрекъснато.
По-добре се хвани за нещо.
Оръдията ще се обадят.
Сверен ли е часовника? - Да, сър
Атаката започва... Сега!
Огън!
- 3-4-5
3-4-8
3-4-8. Огън!
Огън!
Данните сочат, че 17 войника от "Черните дяволи" са в ничията земя.
50 метра, никаква съпротива.
Полк. Флайн докладва, сър. - Дайте ми Щаба.
Трябва да знам, дали сте получили...
Дано всички са добре!
Светлина! Някой да светне!
Имаме голям проблем!
Нямате кибрит? - Да.
Как мислиш? Ще настъпим ли?
Не знам. Мисля, че е рано да се каже.
Наведи се, момче!
Г-н Уатчмън!
Секунда, сър!
Добсън-Хюз, Уатчмън е ранен. Докладвайте положението.
Докладвайте!
Хайде! Всичко е наред! Добре си!
Укрепени са и двете линии. Обстрел на 180 метра.
Венчърфарм и Кръстопътя паднаха. - Дотук добре.
Дотук всичко е наред.
Дотук всичко е наред, нали?
Ще излезеш оттук скоро.
Добре си!
Добре ли си? - Да.
Сигнална ракета! "Дяволите" от левият фланг са атакувани, сър.
Дайте ми 8-ми батальон!
Връзката се губи, сър!
Нещо не е наред! - Какво?
Втора ракета по левият фланг!
Сър, втора ракета по левият фланг!
8-ми батальон е пред разгром, сър! - Ротата готова ли е?
Да, сър! - Вървете! Помогнете им!
Врагът настъпва към нас. - По-дяволите! Добре, това е, момчета!
Ще нъстъпим! Проверете си екипировката!
Това няма да ти трябва. И това също.
И тази униформа също.
Къде отиваш?
Не ме оставяйте! Моля ви, не ме оставяйте!
Всичко е наред! Тук съм.
"Дяволите" са разбити, сър. Има пробойна в линията.
Презареди!
Мамка му! Къде, по дяволите, е подкреплението?
Когато затънеш в тази кал, ще запишат, че си се самоотлъчил!
Защо не вземеш да млъкнеш? - Това не е ли ястреб?
Не това е, Керкенез! - Какво, по-дяволите е, Керкенез?
Ястреб.
Трябва ми подкрепление!
Идваме!
Трябва ми подкрепление! - Тук е! Подкреплението дойде!
Къде е командирът ви? - Мъртъв е! Всички ще загинем!
А ти къде ще ходиш? - В този ад съм вече от 3 часа, сър!
Не може да тръгнеш без разрешение! - Съжалявам, сър!
Хей, чакай! Не можеш да ни оставиш тук!
Вие сте 800, а моите са едва 60 души!
За да остана, ще трябва да ме застреляте!
Върви!
Какво става?
Не си отивайте!
До Щаба! "Черните Дяволи" отстъпват!
Ситуацията е критична! Повтарям, критична!
Немците се прегрупират! - Видях!
Ще ни контраатакуват! - Имаме малко хора...
Добре, каквото стане, стане! Хорн, Майлс са отдясно!
Люйс, ще ни покрива от фланга!
Вървете, вървете!
Наведи се! Наведи се!
Нещо от ротата на майора? - Все още нищо, сър!
3-та британска бригада е спряна! - Майната им!
"Черните Дяволи" се изтеглят, а флангът ни се открива!
Проклетата линия рухва! Елате с мен! Трябва да говоря с "Дяволите".
Маркират целите! Дръж се!
Втора маркировка!
Благодаря.
Преизподнята е тук!
Проверете пушките си!
Какво правиш? - Пушката заяде!
Господи!
Пригответе се! Не стреляйте!
Няма да ме убият!
По-дяволите, много са! - Не стреляйте!
Близо са, сержант! - Пригответе се!
Готови! Готови!
Сега ще видите мръсници!
Хайде! Хайде!
Сега!
По дяволите, ще проникнат!
Презареди!
Давай!
Пратих ви поддържащ отряд от 60 човека,
а вие избягахте, като окаян батальон!
Сър, с 60 човека, е невъзможно!
Отбраната ще бъде пробита и швабите ще нахлуят.
Трябва да отстъпим! - Не отстъпвам и сантиметър!
Няма да оставим обектите на когото и да било!
Но полковник, ако врагът пробие, ние ще сме в опасност!
Лейт. Хенсън, отсега вие ще докладвате положението! Да вървим!
Ето ги!
Гадина! Гадина!
Хайде!
Мътните да ги вземат, целият батальон!
Сега! Всеки един от тях! Измъкнете ги оттам!
Веднага! Слушайте всички!
Всичко е пълно и персоналът ги мести в другите помещения!
Застреляй го!
Застреляй го, с проклетата пушка!
Да се прегрупираме! Трябва да задържим фронта!
Презареди! Презареди!
Презареди!
Майлс? - Мъртъв!
Кейхил? - Мъртъв!
Хорн? - Наистина мъртъв!
Ман?
Дейвид Ман?
Не, не! - Немец?
Не, немец! Не, не... - Немец, немец...
Артилерия!
Господи, какво се случи?
Господи!
Какво правиш, Майкъл?
Прикриващ обстрел! - Прикриващ обстрел!
Спрете огъня!
Хайде! Хайде!
Сложете го да легне!
Свалете го!
Добре си! Направи го!
Дай ми морфин!
Няма ли да ни пратят подкрепление? - Трябва ни вода!
Някой да има патрони?
Трябва ни подкрепление! - По-дяволите!
Ето ги идват! - Идва подкреплението! Дръжте се!
Дайте носилки за тези хора!
Батальонът е на линията! Фронтът е задържан!
Обектите са подсигурени!
8-ми батальон съобщи, че идват още ранени. Да освободим място.
И между другото, сме взели Пашандел!
Сестра, там имат нужда от вас!
Добре е!
Дейвид е добре!
Виж се... - Да...
Виж ме само как съм разбит.
Мислех, че си забравил правилото! - Не.
Не, просто се опитвам да завърша тази картина,
но може би няма да се получи!
Може би, този мъж, просто и писал?
И направил ли го е? - Да, Сара, направил го е!
Той седнал на една малка масичка, и и писал.
На тази картина имало река и кон,
а на коня ездач.
И те заедно пресекли реката!
И всичко това било в подножието на хълма.
Не трябва да забравяш правилото! - Няма...
Не, аз ще пресека тази река. - Майкъл, не.
Обичам те. Обичам те.
Майкъл.
НА 26 ОКТОМВРИ 1917 Г. КАНАДСКИЯТ КОРПУС СЕ ВКЛЮЧВА В БИТКАТА ЗА ПАШАНДЕЛЕ.
ЗА НЯКОЛКО ДНИ ТЕ ПРЕВЗЕМАТ ГРАДА С ЦЕНАТА НА 5 000 ЖЕРТВИ
ЦЯЛАТА КАМПАНИЯ ПРОДЪЛЖАВА 4 МЕСЕЦА И КОСТВА 600 000 ЖИВОТА И ОТ ДВЕТЕ СТРАНИ.
ПОСЛЕДВАЛАТА ВРАЖЕСКА ОФАНЗИВА ПРЕЗ ПРОЛЕТТА ВЪЗВЪРНАЛА ТРУДНО СПЕЧЕЛЕНАТА ТЕРИТОРИЯ. ЗА ПО-МАЛКО ОТ СЕДМИЦА 6660/81 !
ПРЕВОД: СТАНИМИР ЗВЕЗДОВ ( STANIMIR 2)
Редакция: Kastadiva