ИЗМАМАТА (1955)
Многоуважаеми, бароне!
10:30 е. Винаги ме караш да чакам.
Къде сте ходили?
Не можахме да открием Роберто. Той има гадже във всяка страна!
Виж! Не е ли прекрасно!
Само 10 километра. Можехме вече да сме стигнали.
Защо винаги се държите като клоуни?
Като пейзаж на Коро.
Дръж. Върви се обеси!
Вземи. Това е картата. Знакът отбелязва дървото.
На осем крачки от дървото ще намериш съкровището.
Разбрано. - Какво правиш? Жълти обувки?
Кой ще ги види под расото?
Дай ми кръста си. - Дръж.
Какви са тези цифри? - Метър и половина дълбоко. Разбрано?
Земята е била уравнена, така че не се вижда къде е.
Трябва само да копаеш.
Лесно ще го свършим преди края на вечерта.
Кажи на този палячо да не се прави на интересен пред жените, те не са глупави.
Забравих нещо. Внимавай с двете проклети кучета.
Пръстенът? - У мен е!
Какво ти е тази сутрин? Нервен ли си?
Я да погледна. Всичко наред ли е?
Какво му става на Аугусто? - Старият глупак агонизира.
Аугусто? Красиво място, нали?
Преподобни.
Качвайте се. Тръгваме.
Добро утро, госпожо. Добро утро.
Бихте ли отпъдила кучетата?
Тук!
Стела Фиорина тук ли е?
Аз съм Стела, какво обичате? - Монсеньор, това е тя.
Добро утро. Мир и доброденствие.
Истинско удоволствие за мен, г-жо Стела Фиорина.
Вие ли сте собственичката на тази ферма?
Трябва да поговорим за нещо поверително.
Негово Високопреосвещенство е изпратен право от Рим,
препоръчан от монсеньора на Филипи.
Монсеньор!
Трябва да поговорим с вас насаме. Ако е възможно?
Чувствайте се като у дома си. Съжалявам, че тук всичко е тъй мръсно.
Вън! Прощавайте, монсеньор.
Вън, вън! - Сладурче!
Дон Пиетро, бихте ли затворил вратата?
В смъртния си час, беден грешник пожела да ни разкрие ужасна тайна.
Става въпрос за убийство.
През войната, когато войските са минали оттук,
покойният, след като извършил обир, избягал със съучастника си.
После убил приятеля си и скрил трупа на място,
което, според разказа му, е във вашите земи.
Съжалявам. Има ли във фермата ви самотно дърво в средата на полето?
Да, зад лозето. - То е.
Мой дълг е да изкопая тленните останки
и да ги погреба отново в християнски гробища.
Благочестиво дело, което ще ми помогнете да доведа до край
за успокоение душата на убиеца.
Далеч ли е? - Не, току зад лозето.
Какво искате да направя? - Кажете ми, мястото тихо ли е?
Имам предвид, че няма опасност да ни видят?
Предпочитам да не чакаме нощта, понеже няма да отнеме много,
а и помощта ви няма да е нужна.
Съкровището.
- О, да, бях забравил.
От костите може да е видно,
че двамата са откраднали някакви скъпоценности.
Вероятно убиецът е възнамерявал да се върне и да си ги прибере.
Малка скъпоценна находка. Светият отец има пълния списък.
Но това е без значение за нас,
защото покойният изрично заяви, че ако бъде открита
трябва да остане притежание на собственика на земята...
А именно вие.
С единствената уговорка да платите няколко богослужения за душата му.
Обещавате ли ми, че ще запазите тайната?
Във ваш интерес е.
Правителството би могло, без право, да предяви претенция за съкровището.
Съкровище! - Да. Но онова, което ни касае повече,
е погребването на това клето тяло.
Това е дървото. Осем крачки в посока лозето.
Ако позволите, монсеньор, бих искал аз да отброя.
Прощавайте, монсеньор. Един момент.
1, 2, 3, 4, 5, 6...
7, 8...
8...
Монсеньор! Трябва да е точно тук.
Хубаво.
Да опитаме ли? Съгласна ли сте? - Да.
Моля, продължете. - Мой дълг е, монсеньор.
Внимание!
Не мога повече. Монсеньор, тук няма нищо.
Трябва да си почина. - Дай на мен.
Внимавай, Стела.
Монсеньор! Елате тук!
Аугусто, да вървим!
Монсеньор, вижте! - О, Боже, прав е бил!
Бедничкият.
Само вижте! Вечен покой дари...
Внимателно, Роберто, дай ми ги. Благодаря.
Виж в какво се превръщаме.
Благословен Бог.
Виж колко кости има. - Пресвета Дево!
Какъв е този кокал?
Тук има нещо!
Вечен покой дари им, Боже.
Монсеньор!
Монсеньор, вижте, тук е! - Монсеньор, тук е!
Златна огърлица с диаманти и рубини.
Златно кюлче... две кила.
Така. Златна брошка...
Но в добро състояние ли е? - Аз не бих придирял!
Не, исках да кажа,
че може да е пострадало, затворено толкова дълго,
не трябваше ли да е почерняло?
Не съм експерт, но мисля, че струва... 5-6 милиона.
Колко?! - Може ли чаша вода?
6 милиона?! - Долу-горе 6 милиона.
Дори повече, понеже цената на златото расте сега.
Знаете ли, че цената на златото расте? - Разбира се. Ще струва дори повече.
Със сигурност ще е повече. Към 7 милиона.
Трябва ли да го делим с вас? - За Бога, не!
Съвсем не. Ваше си е. Всичкото.
Отче.
"На вниманието на получателя!
Имайки предвид разкъсващите ме угризения, породени от злодеянието ми,
страха от наказание за греховете ми във вечните пламъци на Ада,
повелявам цялото богатство, което добих с нечестност
и зарових до трупа на моята жертва,
и при условие, че законовите собственици са мъртви,
да премине в ръцете на собственика на земята,
в която е намерено, при едно условие."
Ще прочета последното желание и завещанието.
"...При едничкото условие:
собствениците да поръчат 500 литургии за спасението на душата ми."
Трябва ли да плащаме за литургиите?
Може ли нашият енорийски свещеник да ги отслужи?
Не, не, не. Ще ги изчета в "Сан Пиетро" - така ще е много по-добре.
500 литургии по 1000 лири всяка. Е, не е чак толкова много!
Това са 500 банкноти по 1000 лири.
"Ако собствениците откажат презряното злато,
моля, Негово Преосвещенство да извърши благотворително дело."
На куп ли трябва да платим? - Ами, така е написано.
Запомнете. Това е строга тайна. Става въпрос за убийство.
И вие може да бъдете обвинени.
Не можем да платим на куп. - Ще продадем воловете.
Дръж си езика! - Ще успеем!
Монсеньор, можем да задържим кюлчето, но то струва много повече.
Това е поне 1 милион!
Не, дума да не става. Трябва да измислим друго.
Междувременно, ще отнесем всичко на Негово Преосвещенство в Рим.
Не се тревожете, той ще намери решение.
Ще тръгваме ли? - Да, монсеньор.
Монсеньор, почакайте минутка. Искам да поговоря със сестра си.
Роберто, моля те, престани!
Почти пет часът е. Трябва да тръгваме.
Виж го само! Здрасти, сладурче.
Като малък дявол си!
Дамите - къде се дянаха? - Отидоха до селото с каруцата.
Защо са отишли до селото?
Мним свещеник на 50 години свършва в затвора!
Него най-много го е страх.
Ето ги.
Има и един мъж.
Получихме 400. 425.
Не можахме да намерим повече - Стигат ли?
Благодарим ви за всичко! Нека Бог ви възнагради!
Лек път! - Мир и благоденствие.
Сбогом!
Благодарим! - Благодарим!
Спри! Искам да сляза. Благодаря. Чао.
Чао, Пикасо. - Чао.
До скоро. Чао, Аугусто. - Чао, Пикасо.
Ирис! Ирис! - Карло!
Здравей! Облечи Силвана и слизай.
Ще отидем на ресторант, после ще гледаме филм.
Но вече се храним. - Остави, отиваме на ресторант.
Побързай! - Добре.
Тате, тате! Здрасти, тате!
Съкровището ми! Ела при татко!
Ето го и малкото ми момиченце!
Дай прегръдка на татко!
Вчера, една жена във Витербо,
ме попита дали познавам момиченце, наречено Силвана.
Аз! Аз!
Ето те и теб! - О, зелена чанта!
Безброй целувки за тате!
Бягай, викни мама. Кажи й да слиза.
Виж какво ми донесе тате! Казва, една жена от Витербо му я дала.
Не му вярвам. - А!
Бързо се обличай. Отиваме на ресторант.
А какво има в малката торбичка? - Бонбони.
Бонбони! Това можеш да си го сложиш.
Да вървим. Карло, ето ни!
Най-после! - Как си, скъпа?
Не трябваше ли да си дойдеш снощи?
Да... - И?
После ще ти кажа. Виж! - За мен ли е? Колко струва?
Харесва ли ти? - О, да!
Искам да видя! - Силвана, ела и виж.
В кой ресторант ще ходим?
В който пожелаеш. Ще решим отвън.
Прекрасно е! Виж какъв чудесен подарък! Да тръгваме.
Но можеше да ми изпратиш телеграма.
А аз не знаех как да те намеря.
Какво да направя? Такава е работата на продавача.
Продадохме всичко.
Наблизо имаше пазар и Аугусто предложи да опитаме там.
И така успяхме да продадем всичката стока - всичката.
Виж, дори ни платиха в брой.
Всичко за нас ли е? - Разбира се.
Колко е? - 100 000.
Ще дадем поне 20 в гостилницата. Е, десет ще стигнат. А после...
Някой да е звънял вкъщи днес? - Не. Но все пак, как си успял?
Нали ти казах - продадохме ги. Значи, десет на гостилницата,
още десет на майка ти, тъй че да не ни притеснява повече.
Не, ще дадем 20 на гостилницата и ще платим на пекаря и останалите.
Предпочитам да мина без тях, отколкото всички да ме гледат в ръцете!
Добре, както кажеш. Всъщност, по-добре ти ги вземи.
Ще видиш как ще изкараме цял месец!
Тогава ще можеш да рисуваш на спокойствие. - На кого е това красиво лице?
Чуваш ли, трябва да рисуваш! - Разбира се.
Ирис, открих такива места!
Някой ден трябва да отидем заедно. Красиви хълмисти пейзажи.
Този ме убива!
Здравейте! - Баровците са тук!
Заповядайте. - Благодаря!
Почерпи се цигара.
Луиджи, ела тук. Кое е най-доброто ти шампанско?
Имаме "Кордон Руж", "Пари Жуйе".
За мен... "Пари Жуйе".
И донеси някакви питиета за жадните хора тук.
Благодаря. - Наздраве!
Роб. Кого си разплакал? - До скоро, Рока.
Поръчаха шампанско.
Всичко наред ли е, синьор Рока? Заповядайте.
Роб! Роберто!
Видя ли "Кадилак"-а отвън? Пиян е!
Тук ли работиш? - Моля?
Попитах... танцуваш ли? - Аз забавлявам.
Германка ли си? - Англичанка.
А пееш ли? - Не, само когато съм сама.
Каква красавица си само!
Трябва да тръгвам. Сега е моят номер. - Разбира се.
Добре.
Нищо.
Хей, чупиш ми барабана.
Слушай, Аугусто! Това е за теб!
Луиджи, виждаш ли с какви безотговорни хора трябва да работя?
Знаят само как да накарат жените да ги издържат.
Младежта е такава. - Аз никога не съм бил такъв.
Винаги съм работил със стил. С мошеничества си пробих пътя в света.
Светът е пълен с глупаци. Мога да продам лед на ескимос!
А сега трябва да работя с тези аматьори.
Ще започна отново да работя сам.
Ще тръгваме ли?
Дай ми цигулката. Ще я счупиш. Струва 40 000 лири.
Изсвири вариациите, иначе не ти я давам.
Аз ще ги изсвиря. Дай ми я. - Свири, тогава!
Хубавец е, Роберто, нали? Харесваш ли го?
Предпочитам да остана с теб. Не ме ли искаш?
Честна дума. Уверявам ви, че сделката е изгодна за вас.
Малко съм го закъсал с парите сега Давам ви го за 15 000.
Принадлежи на жена ми - подарък от мен.
Не бих го продавал, ако не бях затънал до шия.
Има такива времена, в които...
Хей, Аугусто! - Здравей!
Добро утро. - Добро утро.
Нима го продаваш? - Да.
За колко? - 15 000!
Аз бих го купил.
Значи, бихте го купил? - Разбира се.
Добре, тогава е ваш. Вземете го.
Ако наистина се занимаваш с това,
мога да те уредя с три дузини за по 1500, необложени.
Не разбрах?
Казвам, че ги купувам за 500 в Лугано.
Казвам, че съм живял и посивял,
занимавайки се с този бизнес, така да се каже.
Искаш ли нещо за пиене? - Какъв приятен човек! Едно "Кампари".
А вие? - За мен, може би, едно "Негрони".
"Кампари", "Негрони" и една лимонада.
Наистина съжалявам. - Аз ще го взема.
Как така ще го вземаш? Дай го тук!
Kaк не разбра, че е толкова печен?
Това е Баронът.
Миланецът плаща. - Отнеси питиетата ей там.
Изглежда всичко е готово за утре сутринта.
Варгас има друга страхотна идея. В покрайнините на Рим...
Момчета! Престанете! Излизай оттам. Хайде!
Мърдай!
Докторе, позволете на мен.
Добро утро.
Я! Погледни се само! Горе съвсем сам!
Какво правиш? Да не си планинец?
Ела, не плачи. Ела и аз ще те сваля.
Какви ги върши?
Няма ли да ми кажете как се казвате? - Ей, какви ги вършиш?
Това е синът ми! - Можеше да падне от покрива.
Както и да е, бихте ли ми казали...
къде да намеря... г-н Сигизмондо Джиакоти?
Има ли г-н Сигизмондо Джиакоти тук? - В болницата е.
Тогава, Джовани Бартоли? - Джовани Бартоли? Питай го.
Кой търси Джовани Бартоли?
Във връзка с разпределението на жилищата от съвета.
Дават къщи? - Точно така.
Кандидатствах преди две години. - И аз.
Има ли Бевилака тук? - И аз кандидатствах.
Председателят е тук. Той ще ви обясни всичко.
Пиаде, дошли са за жилищата.
Биче! За къщите!
Тишина! Без вълнения.
Един по един. Председателят ще обясни всичко.
Стига сте вдигали такъв шум.
Казах да престанете! Един по един.
Добро утро, председателю. Вие най-после се събудихте.
Обясни ли?
Казах, че сме дошли за разпределението на жилищата.
Първо семейството, което живее ей там.
Ще ни дават жилища! - Да, къща!
Откога го обещават! - Кандидатствах преди две години!
Председателю! Дар от Бога! Казвам се Сор Антонио.
Преди 14 месеца подадох молба.
На кого дават жилища? На този мизерник?!
Какво стана с моята молба?
Председател, и аз съм подал молба!
Момент! Тишина, моля!
В рамките на месец, първите апартаменти ще бъдат разпределени.
Те от години все това повтарят.
Стига! Тишина! Един по един. Да си вървим.
Ето ни ги договорите.
Трябва само да подпишете и да платите първата вноска.
Какво? - Колко е вноската?
Зависи от броя на стаите.
Може да е 9000, 9500, 10 000. Зависи от броя на стаите.
А ако нямаме парите?
Ако ги нямате, не се притеснявайте. Ще сте във втората група.
Другия път ще е вашият ред.
Колко за Ада, Ада Коланджели? - Виж за Ада Коланджели.
Казах две стаи. - Коланджели, 9000 лири.
Фиорели Луиджи? Аз подадох молба преди три години.
А ти? - Мария Бове.
А ти? - Калабро Катена.
Ти кандидатствала ли си? - Преди пет месеца.
Аз преди две години.
Две години?! Ти имаше къща и я продаде.
Това не е достойно за съчувствие.
Но къщата не беше моя. - Ти искаше на мен да я продадеш.
Председателю, тук ще ви е по-добре.
Тишина! Един по един! Тишина!
Малко е разхвърляно. Седнете, председателю.
Може ли да се успокоите?
Момченцето е мое.
Кой е първи? - Ернестина Джакоти.
Аз съм, Бог да ви благослови.
Джино Бевиакуа. - Ей ме.
А! 8500.
Алдо Неви! - Подпиши тук.
Калабро Катена.
10 500!
Имам само 4000 лири!
Пусни я да мине.
Селестина Менгоци! 7700 лири.
Аз имам парите, 9000 лири.
Казвам се Де Феличе, Джовани.
Ето, имам 5000 лири.
Може ли да ми дадете на заем 1000? - Точно на теб?
Искам да намеря нещо.
Това не ти ли харесва? - Не ми се яде.
Най-желаният подарък!
Трябва да ти дам 10 000 лири. - Дай ги тук!
Аугусто, това ми харесва.
За вас деца - по 200 лири на всеки.
Как така не излиза!
Не става така, господине. Трябва да духате леко.
Разбрах. Аз ще го направя, ще духна леко.
Ето, господине, опитайте. - Аугусто, гледай.
Забавно е, нали? Само 200 лири.
Не струва много да направиш децата щастливи.
Готино, нали?
Не ти ли харесва, Аугусто? Опаковай го!
Да вървим!
Само да платя. Искам да го занеса на Силвана.
Ще й хареса повече от всичко друго.
На теб повече ти харесва.
Внимавай! - На какво си играеш?
Ти, стар пуяк, пандизчия! - Ти - дърт мошеник.
Аугусто, не ме ли позна? Какво правиш?
Риналдо!
Как си? - Добре, а ти?
Къде беше? - На площад "Дел Пополо" с един приятел.
Доведи и него. Качвай се.
Какви обноски! - Какво има?
Представи си само, да те срещна в навечерието на Нова година.
Добър вечер, госпожо. - Добър вечер.
Хей! - Да?
Кой ти донесе питата с пилата?
Същият пекар, който я донесе на теб!
Минаха две години. Какво си правил през цялото време?
Все същото. А ти, по-конкретно?
Гледам, че се возиш като крал.
Последния път, като те видях, се опита да ме измамиш с 5000 лири.
Аз и те измамих с 5000 лири! - Не, не успя да ме измамиш в нищо.
Как така? Измамих те, дума да няма.
Виж го как вика, че не си спомня.
Лучиана, знаеш ли кой е това? Той е проклятие!
Разплакал е половин Италия. Г-н Мошеник.
По-лош от наводнение!
Аугусто Рока, приятно ми е да се запознаем.
Слушай, ти още ли обикаляш с онези обесници?
Мошеник и половина си!
Госпожо, добре ли го познавате? Този господин?
Пикасо, ако се здрависа с теб, брой си пръстите.
Поне два ще ти липсват.
Кажи ми все пак, тази кола...
Наистина ли е твоя? - Че на кого да е?
Сигурно струва цяло състояние. Поне четири, четири и половина.
Не, дори пет, пет и половина, ако не възразяваш!
В Швейцария излиза малко по-евтино.
Жена ми и дъщерите живеят там.
Купих им вила в Женева. С езеро отпред, а климата - приказка!
Децата ходят на училище там.
Няма по-добро образование от швейцарското.
Хората са страхотни. Тук всички са невежи.
Къде си до полунощ? - В къщата на един приятел.
Ела в моята къща.
Ще те чакам тази вечер след десет.
Искам да се видим. Сега няма да те изпусна!
Благодаря, но трябва да отида в приятеля ми.
Доведи и него.
Жена му ни очаква. - И нея доведи.
Риналдо Руси. Доведи и жената.
Ще те чакам на шосе "Архимед" 38. Аз съм на третия етаж.
Не закъснявай, иначе ще изпуснеш най-доброто.
Добре!
На теб разчитам. Ако те няма, идвам и те намирам.
Пусни ги да излязат. - Съжалявам, госпожо.
Благодаря.
Кога ще се отървеш от това шкембе?
Добър вечер, госпожо. - Чао. Приятна вечер, госпожо.
Кой е? - Знаеш кой. Казах ти.
Чувствам се неловко. Няма да дойда. - Не ставай глупава.
Хайде, хайде.
Аугусто! Тук!
Риналдо! Хубава къща си имаш.
Пикасо! Насам! - Хайде, Ирис.
Ела насам.
Това е г-жа Пикасо. - Приятно ми е да се запознаем.
Не можеш ли да виждаш така?
Номера! Какви номера?
В наши дни... - Да, но без мен!
Секунда. Спокойно. Всичко е решено.
Госпожо, мой приятел пристигна. Скулпторът Бидоне.
Можете да му се доверите! - Вие сте скулптор?
Но разбира се. В Терни е вдигнал паметник на мошениците.
Точно така. - Да, утре!
Мари, наистина си глупава! - Защо?
Вижте, госпожо, да си изясним нещо.
Искате да участвате в конкурса за красота?
Казвате, че имате хубав бюст, но не го вярваме.
Какво да направя?
Съблечете се! - Добре.
Какво зяпаш?
И ние да погледнем.
Добър вечер, госпожо.
Престани!
Какво става? Какво правиш?
Нищо. Глупачката Мариса. - Какво прави Мариса?
Марш! Изчезни!
О, добър вечер!
Ирис! Ела за минута.
Да ви представя съпругата си.
Госпожата е домакинята. - Приятно ми е.
Ще танцуваме ли? - Да!
Робертино!
Пикасо! Кой те пусна тук? - Здравей, Роберто! И ти ли си тук!
Голямо парти е! Добър вечер, госпожо.
Добър вечер.
Дойдохме с Аугусто. - Старият и той ли е тук?
Да. - Извини ме за момент.
Аугусто познава ли домакина?
Да, стари приятели са. Той ни покани.
Голям образ е! Казват, че правел пари като...
Да, знам...
Аз не знаех. - Къде е Аугусто сега?
Дай ми роклята.
Можеш да участваш в конкурса. - Престани! Стига!
Мариса, влез в стаята и се облечи.
Стига вече! Облечи се!
Тук е прекрасно. Може ли?
Аугусто, ти сияеш тази вечер.
Вярно ли е, че сте приятели с домакина?
Какво си наумил?
Какво кроиш? Ще има ли и нещичко за мен?
Не забравяй, аз съм ти приятел.
Може ли?
Риналдо, отвори.
Няма никой. - Отваряй! Помияр!
Риналдо, ако не отвориш веднага, ще съжаляваш.
Отваряй!
Стига! Има гости. - Изобщо не ми пука.
Отваряй!
Какво правите?
Не ви ли е срам? Дъщеря на майка си, и още как!
Какво става?
Почувства се зле. Някой трябваше да й помогне.
Целуни ме. - Ще те целуна!
Нали знаеш, че се шегуват?
Хайде да го забравим с пиене. - Беше се изплашила. Нищо друго!
Вярвам, че сте един от малкото,
които могат да оценят истински добрата картина.
Затова си позволих... - Пикасо! Може ли?
Приятел съм на Аугусто, Роберто Джорджо.
И негов приятел.
Страхотен домакин си! Искрено се забавлявах.
Какво?
Че изглеждате като някой, който наистина разбира от картини!
А аз съм вашият обект!
Казах, че аз съм вашият обект!
Знаете ли как картината прави декора съвършен?
Да видим какво имате. - С радост.
Де Писи. Човек като вас го вижда от пръв поглед.
Вие ли я рисувахте? - Не. Рисувам от няколко години...
Дванадесет без десет е. Пусни телевизора.
Мисля, че му харесва.
Какво ще кажеш да ме запознаеш с Риналдо?
Мислиш, че има нужда от хора като теб? Не ме разсмивай.
Ти си добър приятел! Ти ще платиш за това. Аугусто!
Налей ми едно уиски.
Риналдо! Кажи му колко взе за повредата от пожара.
Не помня.
Дразниш ме!
Не помня - 15, 16 милиона.
16 милиона? Кажи му на глупака, защото не вярва.
Не помниш колко са ти дали? Имаш нужда от секретарка.
Лучи! Чуваш ли?
Извинете...
Махай се. Сърдита съм ти. - Лучи, да се сдобрим.
Наистина.
Секретар, с твоята физиономия? Ще ме арестуват незабавно.
Нина! Какво става с чашите? - Свършиха. Трябва да измия.
Върви й помогни. За нищо не става.
Ставай!
Риналдо, трябва да поговорим.
Да закусим утре. - Защо?
Утре да свършим нещо заедно. Аз ще ти дам огънче.
Има нещо много важно. Слушай.
Какво ще ми казваш? - Помниш ли Тексаския клуб?
Мога да го рентвам под мое име за три години.
Гарантирам 30 000 лира дневно.
30 000 лира дневно не те интересуват?
Дръж го!
В полунощ ще изхвърлим стария боклук през прозореца.
Стига. Ще си съсипя новия костюм.
Не и панталоните ми!
Честита Нова Година! - Наздраве!
Тази година трябва да направиш изложба.
Каквото пожелаеш.
Някой ден, знаеш ли какво ще направим? Ще отидем до Венеция.
Трябва да я видиш. Не можеш да си представиш колко е красива.
Представи си колко ще се радва Силвана в гондола.
Или... Предпочиташ Таормина?
Прекрасно е, дори през зимата.
Не, Венеция е по-лирична. Но ми трябва вечерна рокля.
Ще имаш.
Карло, така не изглеждам добре.
Всички са с официални рокли. Знаех си, че не трябваше да идвам.
И пак си най-красивата.
Ако не ми бе съпруга, щях да започна да те свалям.
Главата ми се върти. Сигурно пих много.
Но шампанското е хубаво. - О, да!
Госпожо, случайно да сте видяла една златна табакера?
Не.
Какво казваш?! - Полунощ е, а не си ме целунал.
Целуни ме!
Отвратителна си! Виж какво ми направи с ухото, глупачка!
Ще останете ли още дълго? - А... да.
Видя ли? Тя носи пет милиона на главата си.
Коя е? - Някаква дърта вещица.
Грозна!
Ще отворим инвестиционна къща в някой малък град.
Ако не потръгне, ще загазя.
Риналдо, ще е на мое име. - Какво?
Инвестиционната къща.
Не разбра ли? Тези неща вече не ме интересуват.
На колко си години?
Защо? - Кажи ми!
48.
И си още в далаверите! Супер! Как не те е срам!
Риналдо.
Какво има? - Ела за минута.
Какво искаш? - Ела тук!
Досадница!
Да видим.
Това е нашият щедър домакин.
Само да ви благодаря и да ви честитя Нова Година.
Благодаря. - Да, благодаря.
Една дама си е изгубила табакерата. - Бедничката.
В тази навалица. - Табакерата е златна.
Не разбирам.
Не разбираш? Случайно да си я намирал?
Може да си я щипнал без да мислиш.
И да изскочи като се прибереш вкъщи.
И все пак не разбирам. - Тоя ме разсмива!
Знаеш ли какво щях да направя на твое място?
Кажи. - Щях да я потърся и да я намеря.
Какво е станало? - Изглежда са обрали контесата.
Бих го направил с радост. Обаче...
Накъде биеш?
Трябва да мислиш повече, преди да правиш номера тук.
Предложи на дамата цигара. - Ще ми кажеш ли какво имаш предвид?
Само се преструваш, че се шегуваш.
Разбираш ли?
Казваш ни, че се шегуваш и всички ще са доволни.
Ще ни кажеш ли, че се шегуваш? Да или не?
Добре, шегувах се.
Измамили са те, кажи истината!
Благодаря. - За нищо.
Доволен? Честита Нова Година!
Какви приятели имаш само! И обикаляш с тях?
Лучи, обърни си джобовете!
Ирис. - Накъде?
На умен се правиш, а?
Ирис!
Добро време да чакаш такси.
Ако майка ти не беше по-лоша от теб, щеше да те е удушила.
Добре, но не ми плюй в лицето. - Какво правиш?!
Не е добре за възрастта ти. Не е препоръчително.
Такси! Чао. Лягай си.
Честита Нова Година! - Аугусто, искаш ли да дойдеш с нас?
Хайде.
Не, лека нощ.
Ирис!
Каква беше тази шега? Табакера!
Сигурно е бил пиян. Определено беше пиян.
Искаш ли цигара? - Какво общо имаш с тези хора?
Какво си намислил? - Нищо. Само работя с тях.
Какво работиш с Роберто и другия?
Какво мислиш? Аз винаги всичко ти казвам.
Ти никога не казваш истината.
Не съм като тях. Да не мислиш, че искам да се разоря?
Работя. Не върша нищо лошо.
Трябва да работя нещо, за да ви издържам и двете.
Трябва да си крадец?! Ще свършиш в затвора.
Ирис, моля те...
Ирис, Нова Година е. Да не я започваме така!
Веднага разбрах що за хора са.
Колко пъти съм ти казвала? А ти... нищо. Само лъжи!
Идваш си, отиваш си, така и не знам откъде вземаш парите.
Само проблеми!
И всеки път, когато чуя пътния звънец, нещо ме пронизва.
Вече не издържам.
Ирис, моля те. Умолявам те, успокой се.
Обичам те, Ирис! Ще направя всичко! Само кажи!
Повече няма да ходя с тях. Вече няма да ме видят.
Ще си намеря приличен начин за печелене. Ще си продам картините.
Вече не ти вярвам. - Знам, че си права.
Обещавам ти, отварям нова страница.
Кълна се, Ирис. Повярвай ми! - Все това казваш.
Знам, но само теб и детето имам. Само за вас двете мисля.
Знаеш, че безпаричието не ме плаши.
Искам да си с мен, все едно сме младоженци.
Сега ми целуваш ръка!
Сега искаш ли цигара? - Да.
Ще видиш какво ще ти направя. Все се смееш.
Е, Честита Нова Година!
Да отидем да видим какво става там.
Честита Нова Година! Къде отивате?
Минутка, елате с нас.
Няма по-добър начин за започване на новата година.
Ще ви донесем късмет! Хайде!
Сбогом!
Хей, шкембелия! Аугусто!
Аугусто! Насам!
Видя ли! Каква рядкост!
На кого е колата? - Влизай!
Не искаш ли да знаеш?
Тайната е в гърдите ми...
Пикасо!
Фантастична кола! С нея ли ще се возим?
Къде са палтата? Да пробвам едно.
Внимателно го слагай, малко са тънки.
По 1600 всяко!
Обаче правят добро впечатление. 1600 си е 1600.
Измамили са те. - Не са, скъпи.
Другия път, ти върви. Като художник, ще се договориш по-добре.
Но копчетата си струват парата.
Не кръсти ръце. Извади ги от джобовете. Не буди нощните пеперуди.
Мирише на плъхове!
Аугусто, моля те, върви за цигари.
Колко струва наемането на колата за ден?
Нула точка нула. На старата вещица е. Тя спи.
Аугусто, цигарите! Размърдай се.
Казах му: "Професоре, не е част от учебната програма."
Тате!
Патриция!
Променила си се. Нямаше да те позная!
Ти си, нали?
Какво правиш? - Идвам.
Днес няма ли училище?
Нямаше математика и ни пуснаха час по-рано.
На разходка ли ще ходиш? - Да.
А майка ти? - Изкара грип, но сега е по-добре.
Много си се променила. Вече си дама.
Не съм те виждала от миналата Коледа.
Патриция! - Идвам!
Върви, чакат те.
Някой ден ще дойда да те видя или ще ти се обадя.
Добре. - Наистина. Обещавам.
Да, да.
Чао, Патриция. - Чао, тате.
Добро утро, господа. - Момче! Десет литра.
Супер? - Най-супереският.
Някои си живеят добре.
Нищо не пипват от сутрин до вечер, а печелят милиони.
Аз добре ли съм? - Разбира се.
Всъщност, цялата земя наоколо, е моя!
Де да знаех, господине.
Майната му, когато човек е работил цял живот,
той има право да си почине! Какви смени работиш?
Няма никакви часове.
Ако искаш да ядеш, всеки ден трябва да си тук в девет.
Бензин? Вода? - Не, провери гумите дали са добре.
Колко струва? - 1380 лири.
Добре. Но аз няма да ти платя.
Разорени сме, а и трябва да сме в префектурата на Терни до 12:30.
Знаеш ли какво ще направим?
Аз ти дължа 1380. Ти ми даваш 10 000.
На връщане, тази вечер, ще ти дам 13 000.
Разбираш ли ме?
Не може така. - Какво? Как да не може?
Питах те какво каза.
Нямаш ми доверие? Давай, само кажи, че ми нямаш доверие.
Имам ви доверие. Просто не разбирам.
Ще ти дам палтото си. Това чувал ли си го?
Иска ми палтото! - Не, че ви нямам доверие...
Да му дадем палтото. Това стига ли за депозит?
Да. - Роберто!
Каза ли му, че му оставяме палто, струващо поне 50 000?
Нещастник! Не ми вярва.
Не искаш да ме видиш повторно. Не пипай с тези мазни ръце!
Дръж. Чакай малко.
Това е малко множко. Часовникът ми!
Ще направиш добра сделка!
Вярвам на господина. - Благодаря. Оставям ти това.
Покажи ми къде ще го сложиш.
Старият ми е приятел!
Добро утро. - Добро утро.
Бензин? - Десет от супер.
Резервоарът отзад ли е? - Да.
Внимание, господа! Моля ви!
Да пробваме колко сме силни!
Да се пробваме ли? - Разбира се.
Аугусто, помниш ли тази песен? - Изпробвайте мускулите си!
Хайде, да видим средновековната крепост!
Стига, глупак!
Чуваш ли идиота? - Тихо...
Конюшна.
Наистина ли няма жени в това село? Нито една!
Хей, жени!
Представи си хората, които живеят тук. На човек му идва да се гръмне!
Дами и господа, чиста английска вълна. Гаранция!
Чиста вълна - супер издръжлива!
Неразрушима!
Я виж бикоборството! Готов ли си за бика? Оле!
Внимавай да не си счупиш главата.
Той успя.
Така не може да продължава. Трябва ни нещо по-сериозно.
Кой иска да живее така?
Не съм празноглав. Малко веселие за разнообразие.
Мога да пея. Веднага щом скътам пари, започвам да уча.
Вече съм купил всички плочи на Джони Рей. Ще съм в негов стил.
Ти никога няма да учиш.
Не искам да свърша като теб. Ти си ми лош за пример.
Аугусто!
Ела и виж!
Пикасо! Престани!
Ще платя за всички. Колко ще струва?
Хайде, стига - Искам веднъж на въртележката.
Къде ме водиш?
Престани! - Виж в какво състояние си!
Аугусто, колко ще струва въртележката?
Роберто, въртележката...
Виж какво става, щом му позволя да пие. - Не се чувствам добре.
Оставил съм го да пие?! Две чашки. Много е лек!
Две чашки, по-скоро бутилка. - Остави го там!
Нека остана тук. - Само аромат от вино и се напива.
На това ли му викаш забава?
Ела си измий лицето. Хайде!
Удари го по главата! - Престани!
Остави ме на мира!
Вие двамата...
Вие двамата... оставете ме на мира.
Ей ти! - Накъде си се запътил?
Да питам нещо. - Чакай ни.
Остави ме на мира.
Махай се! И ти, Аугусто! Махай се!
Как си? - Зле.
Вие двамата правете каквото искате. Аз си отивам вкъщи.
Можеш да отидеш до Флоренция. Не се тревожи за мен.
Искам да се прибирам. Tрябва да има влак, който минава оттук.
Къде си тръгнал? Едва стоиш на крака.
Ела, съблечи това.
Поразходи се и ще се почувстваш по-добре.
Някой ден ще остана без дом. Не мога вечно да съм с вас двамата.
Ирис ни подозира. Все задава въпроси.
Не искам да продължавам да й казвам все лъжи.
Някой ден ще вземе детето и ще се върне при майка си.
Ще го направи!
А ако ми вземе момиченцето...
Ще се самоубия!
Ей така става, когато се ожениш на 18.
Не разбираш ли? Свършен си.
Намери си друг занаят, докато още имаш време.
Намери нещо по-добро.
Защо? Но аз имам подходящото лице.
Винаги си казвал, че с това лице, мога да излъжа всеки.
Приличам на ангел.
Където и да ме оставиш по света, дори никого да не познавам,
пак ще си стъпя на краката.
Кажи "Милион".
Хайде, кажи "Милион".
Милио...
Дори не можеш да го кажеш, камо ли да си го представиш.
Каквито и пари да изкараш, ти, глупако, все ги носиш на жена си!
Аугусто...
С нашия занаят не можеш да имаш семейство.
Трябва да си свободен, да си отиваш и връщаш, когато си искаш
да не си вързан за престилката на жена си.
Трябва да си сам.
Когато си млад, трябва да си свободен,
по-важно е от въздуха, който дишаш.
Ако си уплашен сега,
чакай да станеш на моите години.
Годините минават.
Ставай!
Хайде.
Разходката ще ти дойде добре.
По-добре ли си сега? - Да, по-добре.
Но няма да дойда във Флоренция. Прибирам се вкъщи.
Ще се забавляваме и ще направим пачка.
Не, отивам си вкъщи.
Аугусто, как го правиш?
Възхищавам ти се, де да имах твоя кураж...
Но как може да продължаваш така на твоите години?
Никога ли не се страхуваш?
От какво?
Не съм като теб. Аз...
Започна да вали!
Аугусто! Пикасо! Ето Мис Фрозиноне!
Погледни Роберто! - Да видиш какъв приятел съм?
Чакай! Ела.
Аугусто, къде отиваш? Хайде!
Пикасо, побързай! Виж какво момиче срещнах!
Г-жа Луиджина, местна дама. Аугусто, нашият духовен баща.
Госпожата изрази желание за романтична разходка.
Долу ръцете. Тук всеки ме познава.
Какво искаш? Секунда.
Бях заспала. Нямаме много време. Мъжът ми се връща в полунощ.
Да вървим. Вече вали.
Какво прави мъжът ти? - Работи.
Хубава кола!
Благодаря. - Госпожо.
Къде мислиш, че отиваш? Какво си намислил?
Пикасо, поспи малко. Ще се видим утре сутрин. Чао!
Уютно е! Дори и радио има. Можеш ли да го включиш?
Вкъщи... Да, отивам си вкъщи.
Отдавна ли чакаш? - Точно на време.
Дай да те погледна. Много умно!
Чакай. - Няма нужда...
Благодаря.
Прекрасен ден. Защо не хапнем в "Монте Марио"?
Да вървим. - Или пък ресторантче в града?
Нямам нищо против, стига да съм вкъщи преди седем.
Тогава - "Монте Марио".
Надебелял съм, нали? - Не, наред си.
Знаеш ли на колко години съм? На 48. - Е, не са много.
Какво ще правиш, когато свършиш с училището?
Трябва да реша дали да продължа или да спра.
Не ми се стои още четири години в университета.
Защо много, не обичаш ли да учиш? - Обичам. Ще ми се да продължа.
И на майка ми й се иска, но не мога все да й вися на врата.
Какво ще правиш след университета?
Ще преподавам. - Какво?
Ще преподавам. - И ще ти харесва?
Да. Искам да намеря работа за свободното време, за да си плащам ученето.
Много мои приятели го правят. Една приятелка работи като касиерка.
И колко печели касиерката? - 30, 35.
Колко?! - 35.
35 000 лири! И какво ще направиш с толкова? Никой не може да преживее с толкова!
Долу-горе това е заплатата. Много хора живеят с толкова.
Заповядайте десерта и коняка.
Младите трябва да си изкарват прехраната.
Но за да работиш като касиерка, ти трябва депозит от 300 000 лири.
А кой има толкова?
Супер!
Наистина супер! - Харесва ли ти?
Прекрасно е!
Задръж го. Твое е. - Твърде много е за мен.
Не бъди глупава. Не е скъпо.
Внимавай само като го навиваш, защото... е много чуплив.
Благодаря, татко. Наистина е прекрасен.
Келнер, сметката!
Там, виж.
Доста назад е. - Тук си бяхме по-добре.
Помислиха, че сме двойка.
Виждаш ли? - Да.
Ако продължиш с ученето, ще се погрижа за депозита.
200 000 или 300 000 лири не са проблем за мен.
Татко!
Искаш ли сладолед? - Да, благодаря ти.
Два сладоледа.
В неделя ще излезем заедно. - Дадено.
Благодаря ти.
Сладолед, бонбони.
Какво има? Зле ли ти е? - Нищо ми няма.
Сладолед!
Ще си взема някакви цигари.
Здравей. Как си? - Търся те от шест месеца.
Не можем ли да поговорим утре? - Утре. Трябва да говорим сега.
Сега ще ти кажа! - Моля те...
Гад! Ще ти отпуша ушите веднъж завинаги. Мошеник!
Карайте се отвън!
Виж кой бил тук. - Браво на теб.
Може ли да излезем навън, моля?
Защо да ходя до полицията? - И още ме пита какво бил направил.
Ще се разберете в участъка. - Ще му строша кокалите.
Извинете! - Какво става?
Моля ви, пуснете ме.
Какво става? - Знаеш ли какво направи този убиец?
Продаде ми фалшив терамицин и едва не уби брат ми.
Престани! - Успокой се!
Стига! - Аз - крадец?!
Татко! - Какво е направил?
Престани! - Да вървим в участъка. Тръгвай!
Да вървим - Да си ходим вкъщи.
Ще се разберете в полицията. Да вървим.
Вкъщи!
Сержант!
Назад!
Е, какво ще правиш? - Представа си нямам.
Имаш ли цигара? - Да.
Гледай да не се озоваваш повече тук.
Мерси. Чао. - Късмет.
И да ги оставя да отвлекат майка ми?!
Не, не. Няма да съм в Рим тази седмица.
Адвокатът. Арестуваха адвоката.
И откъде да знам? Нещо, свързано с подписите.
Добре. Добре.
Здрасти.
Виж кой е тук! Какво ще е? Коняк?
Не, "Негрони". - Къде се изгуби? Извън Рим?
Да си виждал Роберто тази сутрин? - Русият? Отдавна не съм го виждал.
Чао.
Кой Роберто? Роберто Джорждо? - Да.
Той е в Милано. - Откога?
Към три месеца. - Какво прави в Милано?
Добре е. Видях го със спортна "Аурелия".
Да, спортна "Аурелия".
А барон Варгас? Виждал ли си го? - Само вчера.
Но той все още се отбива тук? - Не толкова често.
Плати на касата.
Добро утро.
Ти ли си Паоло Газесе? - Да.
Монсеньор, това е той. Трябва да обсъдим нещо много важно.
Тука има кост! - Монсеньор, вижте, една кост!
И дори череп! Виж!
Тежи цял тон! Помогни ми!
За мен само кафе. - И за мен.
Сузана, какво правиш тук? Върви в другата стая.
Простете, монсеньор.
Монсеньор, това е дъщеря ми. Рената, изведи я оттук.
По-малката ми дъщеря, бедничката. Господ така я е създал.
Стига. - Простете.
У мен е списъка със съкровището.
Тук трябва да има нещо... - О, не. Направил съм го.
Какво е, банката на Италия? Вижте!
Както казах...
съкровището е изцяло ваше.
Покойният остави подробни указания за условията.
Но трябва да помните да не го споменавате пред никой.
Но, моля ви, не се тревожете.
Господинът не притежава цялата сума, нужна за литургиите.
Има само... Колко? - 350 000 лири.
350 000 лири. Какво да правим?
Няма значение. Не сме лихвари.
Ще вземем колкото има. Останалото другия път.
Може да дойдете пак, отче. Аз ще обясня на Негово Преосвещенство.
Скътах парите, понеже мислех да ходя утре на панаира,
да си купя животно, за да ми помага в работата.
Трябва да скътвам по малко,
не за мен, а за тези две момиченца.
Едното работи като мъж, но другото, горкото, е сакато.
И като умра, кой ще се грижи за тях?
Не говори така. Бог никой нe е изоставил.
Виж какво ти е изпратило Провидението. Нали така, монсеньор?
Да! Ще ми се да бях нещастен, колкото този селянин.
Бог не изоставя чедата си.
У вас ли са парите? - Тук са.
Моля те, вземи ги.
Монсеньор!
Става късно, монсеньор. Негово Преосвещенство ни очаква в пет.
Да, да тръгваме. Благодаря и честито.
Монсеньор! Простете.
Ще бъдете ли така добър да поговорите с детето ми?
Не мога. - Моля ви, само думичка.
Чакай. - Благодаря ви!
Но не й казвайте, че аз съм ви помолила.
Монсеньорът иска да ви поздрави. Ще донеса стол.
Не, трябва да тръгвам. Не, не, остани там.
Как се казваш? - Сузана.
Дете, трябва да вярваш в Бог.
Знам, че волята му е била ужасна, но трябва да я приемеш.
В долината на сълзите сме и всеки си носи своя кръст.
Да, знам. Не се оплаквам. Ако не беше за тях.
Какво искаш да кажеш с това "тях"?
Ако не бях бреме за семейството си, не бих се притеснявала за нищо.
В твоето състояние се притесняваш за тях?
Тя винаги е живяла с мисълта, че ни е в тежест.
Защо казваш това? То не е вярно, монсеньор.
Винаги е работила. В събирането е по-добра от учителя.
А как само бродира! Вижте! Нека ви покажа, монсеньор!
Вижте каква прекрасна бродерия! Тя я направи.
Винаги ли е била така?
Не, монсеньор, случи се, когато бе на девет. Детски паралич.
Мамо, ела тук.
На колко години си? - 18.
Девет години! - Но съм добре тук.
Имам си бродерията, слушам музика.
Като кралица съм.
Животът е труден за сестра ми.
Работи на полето от четири сутринта. - Но няма ли да се пооправиш?
Но... това е невъзможно!
Не...
Трябва да стане чудо.
Понякога стават чудеса. - Да, знам.
Вярваш ли в чудеса? - Да, вярвам.
Защо? - Не знам защо, но вярвам в тях.
В нещастието си намерих Бог.
Винаги съм щастлива...
дори когато ужасно ме боли.
Бродерията е прекрасна. - Тръгвате ли, монсеньор?
Трябва да тръгвам. Трябва.
Ти нямаш нужда от мен.
Ти си много по-добре от другите хора.
Животът ни...
Животът на много хора, които познавам; в него няма нищо красиво.
Нищо не си изгубила.
Не, нямаш нужда от мен.
А и аз нямам какво да ти дам.
Монсеньор! Чакайте! Не тръгвайте!
Молете се за мен! - Пусни!
Не можа ли да изкопаеш дупката малко по-дълбока тази сутрин?
Ти наистина ме превърна в роб.
Е, как мина? - 350 000 лири.
Само толкова имаше в къщата, затова решихме да си ходим.
Постъпил си правилно. Не те очаквах толкова рано.
У кого са ключовете? - У него. Дай им ключовете.
Как се казва песента?
Симфония "Менга" - симфонията на мошеника.
Наистина прекалявате с тези сандъчета със съкровища.
Дори слабоумен ще разбере, че всичко е фалшиво.
Помниш ли тогава, във Витербо, с онези стъкълца?
Онези селяндурки! Какъв номер!
Какво откъснато място!
Искаш ли да имаш вила, там горе, Анто?
Тук няма ли ехо?
И бутилка коняк? - Аз ще изпия коняка.
Толкова се изпотих, може да хвана пневмония.
От сутринта нещо ме пробожда тук. Казах на жена ми.
Тя вика: "Много работиш" и е права.
Антонио, къде е бутилката? - Там!
Какво правиш? - Добавям вода.
Трябваше да се кача чак тук за минута. Отърви се от това.
У кого са парите? - Аугусто.
Вие наистина сте лято лешояди. Парите не са у мен.
Не ги взех.
Как можех да ги взема?
Очите ви няма да мигнат, преди да оберете и собствените си майки.
Не можах, Варгас. Сърце не ми даде.
Той беше беден нещастник със саката дъщеря.
Той работи, за да не му я вземат в пансион.
Какви ги дрънка? - Аугу, видях те да вземаш парите.
Върнах ги! - Кога?
Върнах ги.
Ти си най-големият мошеник, когото някога съм срещал.
Имаше 350 000 в ръка и ги изпусна! Ти?
Някога да съм те мамил? Просто не можех да го направя.
Няма смисъл да говорим. - Да видим.
Аз трябваше да говоря с момичето.
Нещастно дете, приковано в стол от деветата си година,
която знае, че никога няма да се оправи.
Гледа те в очите, целува ти ръка,
умолява те да се молиш за нея.
Ще ми се да ви видя какво щяхте да направите, ако изобщо се смятате за хора.
Имам дъщеря. Сърце не ми даде.
И всичко напразно - рискуваме да ни тикнат в затвора!
Ти да не си полудял? - Не мога ли да имам съвест?
Това е нещо ново!
Вярно ли е наистина?
Кълна се.
Да вървим. - Почакай!
Тук сме все приятели.
Добре казано. Трогна ме, но не ти вярвам. Дай да проверя!
Махни се от мен! Не ме докосвай! - Аугу, какво правиш? Ела тук.
И аз видях. Бях с вас и видях как взе парите.
Ако искаш да се повеселиш, така да е. Но стига вече.
Парите не са у мен! - В такъв случай, защо се тревожиш?
Махни се от мен! - Нарани ми лакета, гад!
Парите са у него! - Ела, де, ела!
Мислиш, че така ще свърши?
Какъв мерзавец! - Удари го! Пребий го!
Мръсна гад! Опитваш се да ме мамиш?
Ще ми ги донесеш на колене.
Ще те убия! Ще те убия!
Къде отиваш?
Гърбът ми!
Спри! Гърбът ми!
Гърбът ми!
Къде са? - Спри!
Ето ги! - В обувката. Страхливец!
Ще му счупя гърба. Парите са у него.
Мои са. Имам нужда от тях. Остави ме!
Всичките са у него.
Къде са парите?
Тук, брой. - Свиня.
Ето ти парите, мръсен страхливец!
Дай ми парите! - В джобовете, в обувките, навсякъде!
Сакатата дъщеря?
Няма да работиш повече с мен. А сега изобщо с никой няма да работиш.
Почти ме беше убедил! Мошеник!
Хайде, остави го тук, да се оправя.
Гад!
Варгас, ужасно ме боли. - Върви по дяволите!
Да вървим.
Видя ли какви приятели имаш, да те оставят сам в тази пустош?
Какъв тъп номер! Най-тъпият трик в живота ти!
Варгас, боли ме.
Кого ментиш?
Варгас, не ме оставяй!
Ударих се, наистина.
Не мога да мръдна.
Рикардо! Слушай, Рикардо!
Ти си ми приятел. - Да.
Не ме оставяй тук. Млад си!
Мога да те науча, да те науча... Да те науча на толкова много.
На какво? Как да съм отрепка като теб ли?
Скътал съм пари!
Да си ги поделим. Не ме оставяй така.
Варгас, знам, че си там.
Да ме уплашиш ли се опитваш?
Стига вече.
Варгас! Варгас!
Разбира се, че ще се върнат.
Ако умра...
Няма да умра така.
Но... ако умра...
Помощ! Помощ!
Помощ!
Знаех си, че така ще свърши.
Винаги съм го знаел.
Какъв е смисълът да се продължава?
Не трябва да се грижа за никого.
И затова ще умра.
Варгас!
Патриция, детето ми!
Сега съм по-добре.
Мога да продължа.
Чакайте ме!
Идвам.
Идвам с вас.
Превод и субтитри: Антон