Fortare, Callum! Fortare!
Titta på bergen! Vad vackra de är!
- Le för kameran! - Hej, mamma.
-Herregud!
Fortare!
- Jag älskar dig! - Jag älskar dig med.
Fortare!
Kommer hon att klara sig?
Hörru... Hörru, Jan. Stanna hos mig, älskling.
Jan...
Kan nån svara? Kommer hon att klara sig?
Jan...
Mamma!
Nu kommer de!
Är det här ditt hus? Var det här du växte upp?
- Jag minns inte. - Min mammas hus är rena skitstället.
Fy fan.
Miss Dunfield, mitt namn är Thomas. Jag är er butler.
Er familj ser mycket fram emot att få träffa er.
Har du en butler?
- Välkommen hem. - Överraskning!
January?
Vad fin du är i håret.
- Du berättade väl för dem? - Ingen har sagt nåt om det här.
I mina ögon är du fortfarande vacker.
Jag har saknat dig så mycket.
Mamma...
- Du minns inget från tiden före olyckan? - Ingenting.
- Kommer minnet tillbaka? - Jag vet inte.
- Har de sökt efter proppar och blödningar? - Ja.
- Sluta förhöra henne. - Jag vill veta om det finns fler problem.
- Då skulle hon inte komma hit. - Litar du på mexikanska läkare?
Brasilianska. Rio ligger i Brasilien, inte i Mexiko.
Jag har läst geografi. Jag kan hålla andan i tre minuter.
Var det du som gjorde banderollen?
- Vad fin den är. - Det är inget speciellt.
- Hur länge var jag borta? - I sex år.
- Hur kraschade du skotern? - Pappa!
Tyst, Katherine. Jag vill också veta.
Körde du för fort?
- Då kunde du ha dragit ner på farten. - Jag var också med.
Det är lika mycket mitt fel.
En av er kan fortfarande gå.
Du ska hålla tyst.
- Callum... - Kom igen nu.
Vad behöver jag medan jag är här? Stövlar? Kängor? Gubbkeps? Vinthund?
Jan?
- Jan? - Inga minnen kom när hon kramade mig.
- De har inte bett om det här. - Vart skulle vi annars ha åkt?
Jag är bara här för att jag är sjuk. De tycker nog att jag är jävligt självisk.
Det gör de inte alls.
Berättade jag inte varför jag lämnade det här?
Nej, du ville inte prata om det.
Tänk om jag aldrig får minnet tillbaka.
När du vaknade upp trodde du att jag var där för att byta bäckenskålen.
- Men nu minns du mig väl? - Du känns rätt.
Det kommer de också att göra tids nog.
Seså, dags att ta medicin.
Ja?
Jag har förberett gästrummet för er, sir. Det finns i västra flygeln.
- Det går bra här, tack. - Bara gifta par får dela säng, sir.
Husets regler, dessvärre.
- Vilket århundrade är det? - Jag väntar utanför.
Jag känner mig som nån jävla mr Darcy.
Jag älskar dig.
Vi ses imorgon.
Jag tror jag föredrar den andra delen av huset.
Man kan säkert leka en grym kurragömma här.
Familjen har aldrig varit mycket för lekar.
- Hur vet du det? - Jag har levt här i hela mitt liv.
Min far var butler före mig.
- Får jag fråga en sak? - Javisst.
Var January lycklig här?
Jag tror det.
Jag försöker förstå varför hon gav sig av. Jag vill bara hjälpa henne.
Jag är bara en butler, sir.
Ert rum.
Vad fan?
Har du... nånsin skjutit nåt?
Vill du det?
Mina armar fungerar bra.
Jag glömde att du gillar att göra saker på ditt eget sätt.
- Du kan få sminka mig. - Får jag det?
Bara jag inte ser ut som en slampa.
Herrejävlar!
Ingen fara. Gör ett nytt försök.
Det tar ett tag att vänja sig vid rekylen.
Det är bara gäng som har vapen där hemma.
Här behöver man dem för att jaga med och avliva saker. Så är det bara.
- För er är det väl mer som ett verktyg? - Nej, det är ändå ett vapen.
Glömmer man det begår man ett stort misstag.
Här har vi långt till närmaste polis. Men tänk om nån bryter sig in...
Ja... det är alltid ett vapen.
Där har vi en.
Träffade jag?
Hur mycket skulle det kosta om du reste till London och aldrig återvände?
Du har varken jobb eller nånstans att bo.
Om du inte kan ta hand om dig själv, hur ska du då kunna ta hand om henne?
Jag stannar hos henne. Det kan du inte ändra på.
Dessutom... har jag geväret.
Det är inte laddat.
Vi kanske har mer tur på andra sidan berget.
Men gå försiktigt på vägen upp. Det är halt.
- Callum är trevlig, eller hur? - Han är okej.
- Har du nån pojkvän? - Nej, alla killar här liknar pappa.
Åk till stan och träffa nån som inte är täckt av lera.
- Det kan jag inte göra. - Det finns inget som hindrar dig.
- Jag bor här. - Tänker du nöja dig med det?
Det här? Det är vårt hem.
Det är så här vi lever. Alla kan inte bara sticka så fort vi får lust.
Somliga har ett ansvar.
- Du är för mager, du måste gå upp i vikt. - Jag kunde inte äta fast föda på en månad.
Vi ska nog få dig lite rundare på nolltid.
Nå, vad tycker du?
Jag är så glad att du har kommit hem.
Slampornas drottning
När slutade du att tycka om bönor?
Det är bra.
- Seså, bara en liten kopp. - Nej tack.
- Snälla, för min skull? - Sluta dalta med henne.
- Har inte du ett jobb att gå till? - Det är min vilodag.
- Blir inte djur sjuka på söndagar? - Det är Herrens dag. Han sköter det.
- Lek fint, ni två. - Jag leker inte.
- Hon lägger sig i. - För att jag bryr mig.
- Du har inget bättre för dig. - Jo.
- Vadå? Gifta dig och skaffa barn? - Laurence.
Kan inte alla bara hålla käften!
- Tala inte så inför mor. - Be om ursäkt.
Häng upp de här.
- Be om ursäkt. - Jag sköt faktiskt en!
Oj, vad har ni haft för er? Ansiktsmålning?
Vad är det för tabletter, vännen?
Morfin.
- Kan jag få en? - Du har egen medicin.
Vem målade den där?
- Katherine. - Hon målade den åt mig från ett foto.
Du var borta så länge utan att höra av dig.
- Var jag verkligen så hemsk? - Du hade dina stunder.
Vad i helvete gör du?
- Hon har det jobbigt. - Det är inget unikt. Det har alla ibland.
Men alla tar inte avstånd från sin familj.
- Hörru, hon minns ju inget. - Hörru, jag minns.
- Hon har alltid tyckt att hon är finare. - Det tror jag inte på.
Hon har alltid varit knepig. Hon vill bara ha uppmärksamhet.
Hon vara jobbig, men att göra sig själv handikappad är lite överdrivet.
Det var du som gjorde henne handikappad. Men hon utnyttjar det så gott hon kan.
- Vad sjukt att säga så. - Du vet inte hur hon egentligen är, va?
Du, gissa vad det här är.
Det är en stege.
- Jan? - Det är inget.
Mår du dåligt? Vad är det?
När slutade jag att tycka om bönor?
Bönor?
- Snyggt sätt att döda stämningen på. - Jag menar allvar.
- Allvarligt? - Har jag nånsin gillat dem?
Nej.
Det är nåt som inte stämmer.
- Det är nog bara amnesin som spökar. - Det förklarar inte varför jag stack.
Det kanske hade med åldern att göra.
- Du kanske var jobbig. - Vad menar du?
- Nej, glöm det. - Tror du att jag gjorde nåt?
Nej, jag menar bara att en del familjer inte kommer överens, det betyder inte...
- Du är paranoid. - Okej, jag är galen.
Man kan bli galen utan anledning.
Hjärnskadan kan ju ha nåt med saken att göra.
- Hittar jag bara på? Är det mitt fel? - Det sa jag inte. Du...
Du behöver tid för att vänja dig. Allt är så nytt.
- Det har varit svårt för mig med. - För dig?
Det är jag som knappt kan gå! Det är jag som inte minns nåt!
Jag satt vid din säng i fyra månader. Vet du hur mycket skit jag måste hantera?
Vet du hur mycket skit jag har tvingats hantera sen du kraschade skotern?
Fan ta dig.
Vi hittar ett sätt.
Thomas, är det du?
- Ja, sir. - Kom hit.
Callum?
Callum!
Callum! Callum!
- Var är han? - Vem?
- Vad sa ni till honom? - Jag bad honom ge sig av. Han gjorde det.
- Det skulle han inte göra. - Jag håller inte med.
- Callum är inte sån. - Han fick ett erbjudande, som han tog.
Han älskade dig väl inte lika mycket som du trodde.
Pojkar kan vara så elaka.
- Jag vill ringa honom. - Linjen är död.
- Vi betalade inte räkningen. - Nån har väl en mobil?
- Hurså? - Vilket skitsnack. Ni ljuger!
Nu räcker det!
Du tilltalar ingen på det viset, inte vid mitt bord.
Efter alla dessa år kommer du tillbaka hit.
- Vi tillåter din värdelösa pojkvän... - Kalla honom inte det.
Du borde skämmas.
Jag är trött på att du beter dig som en utomstående.
Du borde aldrig ha gett dig av. Det har förändrat dig.
Du är inte samma flicka längre. Du är inte vår Jan.
Din syster tvättade åt dig häromdagen.
Hon hittade en t-shirt. Vet ni vad det stod på den?
"Slampornas drottning".
Vet du vad en slampa är för något?
Varför marknadsföra sig som en sådan?
Från och med nu återgår vi till hur det var här innan du gav dig av.
Från och med nu ska du klä dig som en ordentlig flicka, är det förstått?
Den där... pojken... var inte bra för dig.
Du behöver tid för att läka.
Vi är din familj.
Du behöver ingen annan.
Oj, vad du är söt.
Jan, vi undrar... Vi hjälper ju alla till här i huset.
Thomas, stackarn, kan inte göra allt, så vi hjälps åt.
Jag vet att du inte har varit frisk, men nu kan du hjälpa till.
Då får du känna dig mer som en del av familjen.
Då kanske du kommer närmare mamma.
Thomas...
Kom hit. Kom hit.
Vad gör du?
Plocka upp det.
Hoppsan.
Det är nog bäst att du inte ställer dig upp.
Jag är så avundsjuk på dig.
Jag skulle gärna ha en rullstol. Kan du göra tricks med den?
Om jag hade brutit benet, eller nåt, och hade en sån här,
skulle jag skutta fram och tillbaka med den i korridoren.
- När yrseln är borta ska jag prova det. - Du fick en rejäl smäll på skallen va?
- Röker du fortfarande? - Nej.
- Laurence. - Ja?
- Varför är inte du och Katherine gifta? - För att vi är syskon...
- Du vet vad jag menar. - Ja... Uppriktigt?
Jag vet inte. Jag är ju inte oskuld direkt.
- Jag är väl inte ful? - Nej.
Jag hade en tjej...
Jag försökte få det att funka, men det gick inte.
- Och Katherine? - Vissa fåglar lämnar aldrig boet.
Du är definitivt ingen oskuld. Hur många?
- Det säger jag inte. - Är det fler än 20?
- Jag minns inte. - Jag säger hur många jag har varit med.
- Jag bryr mig inte. - Sex! Jag har varit med sex. Hur många?
- Det säger jag inte. - Kom igen.
- Nej. - Jag är din bror.
Är du det?
Tror du inte det?
- Vet du hur vi kan bevisa det? - Hur då?
Sug min kuk.
Det är inte incest om du inte tror att vi är släkt.
Och du sa nyss att jag inte är ful.
- Är det här ett skämt? - Vad tror du?
Gud, du är verkligen sjuk.
Jag upphörde aldrig att tänka på dig medan du var borta.
Jag har aldrig varit utanför länsgränsen, medan du har rest världen runt.
När jag inte kunde sova brukade jag ligga i min säng...
...och föreställa mig vad du gjorde, vad du såg i just det ögonblicket.
Du har sett fantastiska saker, inte sant?
Berätta om platserna.
Jag kan inte.
Jag får minnesbilder.
Jag ser saker.
Men de hänger inte ihop.
Jag kan... se stränder.
Och skogar.
Men jag ser inget som är personligt.
De... bara finns där.
Vad synd.
Vilket slöseri med ett liv.
Godnatt.
- Mamma. - Ja?
Kan du stanna hos mig en stund?
Det är lite kyligt. Det är bäst att ni stannar här.
Vad ska du med den till?
- Ser du fältet? - Ja.
På det finns en stor tjur vars testiklar jag måste undersöka.
Jag ska se till att han är jävligt medvetslös innan jag gör det.
Strax tillbaka.
- Sätt på radion, om du vill. - Det är okej.
Han tror att han är veterinär.
Kom tillbaka till mig nu.
Du är så duktig.
Bra. Såja.
Du skulle kunna bli balettdansös.
Jag är så stolt över dig.
- Mamma. - Ja?
Vilken är min favoritfärg?
Jag antog att damerna ville ha något att dricka.
Åh, det var rart, Thomas. Tack ska du ha.
- Sådär. - Var finns närmaste telefon?
- I byn. - Kan du köra mig dit?
- Ja, om er far tillåter. - Jag behöver inte hans tillåtelse.
Er far är väldigt beskyddande i ert nuvarande tillstånd.
- Jag måste ringa Callum. - Vi bör inte ha det här samtalet här.
Du behöver bara köra mig dit. Jag tar hand om mig själv.
Er familj älskar er högt. Gör dem inte besvikna.
Var det något annat?
Jan?
January?
Jan?
- Jan, är du där? - Jag byter om.
- Behöver du hjälp? - Nej tack.
Är du döv, eller? Stick härifrån!
Jag försökte bara hjälpa till. Du behöver inte vara ett svin för det.
Jan? Dags för frukost.
Förlåt att jag kallade dig "svin". Jag menade det inte.
Vi kan ta en tur till byn, om du vill. Och shoppa lite.
Nu är du fånig.
Okej, gör som du vill.
January! Jag varnar dig. Öppna genast dörren.
- Albert, du skrämmer henne. - Håll tyst.
Jag sparkar in dörren om du inte öppnar genast!
- Pappa... - Albert, sluta nu.
January, öppna dörren!
January... jag är inte arg på dig, vännen.
Ta all tid du behöver.
Jag älskar dig.
January...
Jag skulle så gärna vilja höra din röst.
SJÄLVMORD PÅ DUNFIELD HALL
January, öppna dörren!
Lady Victoria Dunfield (49) hittades död igår efter att ha tagit sitt liv...
Lady Victoria Dunfield efterlämnar make och enda barn, January Dunfield, åtta år.
In i rummet.
- Nu är du väldigt korkad. - Nycklarna.
- Gå in! - Hur långt tror du att du kommer?
Kom igen!
In.
Stäng dörren!
Se vad du har gjort.
- Jag skulle tamejfan ha dödat henne. - Du får inte. Hon är min.
- Hon höll en kniv mot din hals. - Hon är inte frisk.
Du ligger riktigt risigt till.
January, vi försöker förstå din situation.
Det är väldigt svårt, för oss allihop.
Du är inte min pappa, han är inte min bror
och hon är definitivt inte min jävla syster.
- Pappa! - Du vet att du är psykiskt störd, va?
Jag har bevis.
Bevis? Jaså? Det skulle jag vilja se. Det vill vi nog allihop.
Det finns i min ficka.
Hur fick du tag på det här? Jag frågar inte en gång till.
- Albert! Nej, Albert! - Det var inte han.
Vore det inte för din mor hade du dött när du klev över tröskeln.
- Min mor tog livet av sig. - Jag vet, vi var här.
- Vilka är ni? - Människor som du inte trodde betydde nåt.
Vårt liv var inte idealiskt, men vi klarade oss...
...tills din förbannade far kom och förändrade allt.
- Vad gjorde ni med min pappa? - Jag ställde allt tillrätta.
Och Callum?
Värdelös. Precis som din far.
På ett eller annat sätt ska du bli en del av den här familjen.
Aldrig!
Jodå.
Aldrig.
Nej, snälla! Låt dem inte göra så här. Snälla, jag ber er!
Snälla, nej! Snälla Katherine. Mamma, hjälp mig.
Det är för ditt eget bästa.
Var tapper nu.
Snälla...
Snälla! Snälla!
Nej! Nej!
Snälla, låt bli!
Rengör dig.
Han kanske inte visar det, men pappa bryr sig verkligen om dig.
Jag behöver inte vara snäll mot dig.
Om du inte tror mig, kan du gräva upp Callum och se vad jag gjorde med honom.
Vi gör ett nytt försök.
När Katherine var liten gav jag henne en kanin.
Varje dag matade hon den och lekte med den.
Men en vinter blev det så kallt att alla djuren dog.
Vi hade inget att äta.
Så far tog kaninen och bröt nacken av den.
Han var tvungen att göra det för att kunna ge oss mat.
Katherine grät i flera veckor.
Ibland måste man göra uppoffringar.
Ibland måste man göra... hemska saker...
...för att skydda dem man älskar.
Det är lönlöst att gömma sig.
Seså.
Du vet att det inte tjänar nåt till.
Bara en till. Du behöver bli stark.
Ät.
Du äter för två nu.
Duktig flicka. Duktig flicka...
En gravid kvinna borde inte bo i källaren.
Du gör mamma väldigt ledsen.
Min riktiga mamma skulle aldrig låta det här ske.
Vi tar bara det som tillhör oss.
Tror du att det här gör det till ert? Huset är fortfarande mitt.
Nej, huset är vårt. Det har tillhört oss i evigheter.
Ingen bryr sig. Byborna vet inte om att din pappa är död.
Det skulle inte röra dem i ryggen om de visste det.
Han var inte umgängsam. Förstår du vad det betyder?
Det behöver inte vara så här.
Du kan få tillbaka ditt gamla rum och vara en del av en riktig familj.
- Du behöver bara be om det. - Öppna dörren.
Natti-natti.
Det är ett väldigt bra sätt att uttrycka sig på.
Måla dina känslor.
Hur känns det?
Du var alltid favoriten, trots att du aldrig var här.
Mamma sa alltid att du var speciell.
Det var en olyckshändelse. Jag slant.
Förlåt mig.
DRA ÅT HELVETE
Får jag bo däruppe igen?
Jag lovar att vara lydig.
- Hur har du sovit? - Bättre.
Vi har en överraskning åt dig.
Vänta tills du ser den. Du kommer att bli överförtjust.
Den är helt underbar. Såja. Sådär, kom nu.
Nu är vi framme.
Här kommer hon. Såja.
Sådär ja.
Och... överraskning!
Far och Laurence har varit uppe hela natten och gjort i ordning den.
- Den var din, när du var ett spädbarn. - Vad säger du?
- Tack. - Jag har inte sett dig le på jättelänge.
De sa att de skulle döda mig om jag berättade något.
Ni förstår, de var anställda här. De skötte marken, lagade mat och städade.
Det här är deras hämnd-att tortera er.
Och tvinga mig att tjäna.
- Vad gjorde min pappa? - Thomas... Drinkar.
Sov sött.
Jag visste att vi inte kunde lita på dig.
Korkade flicka.
Ska du nånsin lära dig?
Upp med dig!
Kan du ge det här till January?
Jag älskar dig faktiskt.
Mamma har värmt mjölk åt dig.
January?
Varför tror du att jag är speciell? På grund av det här?
Lugna ner dig nu.
Jag vill inte att mitt barn ska leva. Inte här med er.
- Jag ber dig. Lägg bort den där. - Vad annars, skjuter du mig?
- Du är galen. - Vems fel är det?
Jag vill ge mig av. Jag vill ge mig av härifrån på en gång.
Varför? Ingen annan vill ha dig.
Varför är jag annars speciell? För att pappa aldrig ville knulla dig?
- Sluta! - Det kommer han aldrig att göra.
Han kommer aldrig älska dig som han älskar mig, inte mamma heller.
För evigt kommer du att vara näst bäst.
Kom igen. Gör det. Döda mig.
Det handlar inte bara om dig!
Jag säger inget till pappa om det här.
Det blir vår hemlighet.
Under flera år bevittnade de din fars förfall i väntan på sin chans.
När Callum ringde om olyckan utkrävde de sin hämnd.
Din far våldtog en av kolarbetarna och gjorde henne gravid.
När barnet föddes tog han det ifrån henne och uppfostrade det som sitt eget.
Kvinnan du trodde var din mor kunde inte leva med skulden.
Alla de anställda visste,
men vi beslöt att låta dig växa upp utan att avslöja sanningen.
Din riktiga mamma berättade det och det var därför du rymde.
Vem är hon? Vem är min mamma?
Du vet redan sanningen.
Vi måste ge oss av. Vi måste ge oss av nu.
Jag ber dig. Snälla du...
Ge mig geväret.
Åk nu.
Hej, January.
Du måste lugna ner dig och tänka igenom det här.
Jag skulle aldrig göra dig illa. Jag älskar dig.
Min lillasyster...
Jag antar att det inte blir nån avsugning.
Vad i helvete är det som pågår?
Inte i mitt satans hem!
Din förbannade slyna!
Mamma.
Jag är hemskt ledsen.
Jag kommer att sakna dig.
Svensk text: S Lundmark