(WI D D WH OOS H I N G)
NARRATO R: douăzeci de mii ani în urmă,
lumea se afla în priza unei epoci de gheata.
O mare parte din emisfera nordică a fost acoperită de zăpadă
și ghețarii zdrobitori, de mile groase.
Un pământ cu gheață.
Fiarele mari,
(G RU NTI N G)
unele familiare și unele ciudate, au trăit aici.
(G RU NTI N G)
Adaptat pentru pedepsirea frigului.
(S)
(SO FT RU M B I I N G)
Aceasta a fost lumea mamuților.
(S)
Regatul titanilor.
O vârstă de gheață.
(G ROWL I N G)
Aceste oase aparțineau giganților,
dar spre deosebire de dinozauri, aceste animale,
a împărtășit planeta cu oamenii.
(TI G E R G R IUNI)
Ne putem imagina doar apelurile lor ciudate
care odată bântuia visele strămoșilor noștri.
Ce sa întâmplat cu aceste fiare mari care au mers odată între noi?
De ce a fost dispariția soarta lor?
Poveștile vieții lor continuă să se desfășoare,
ca niște creaturi noi ciudate sunt descoperite.
În 2007, un heder de ren în nordul Rusiei
a descoperit acest mamut mumificat de lână.
Ea a fost îngropată și înghețată timp de 42 000 de ani.
Pielea și organele ei, o blană și chiar ochii ei sunt extrem de bine conservate.
Culorile ei mici, care nu au fost încă vizibile.
Numit Lyuba,
ea este cel mai intact mamut găsit vreodată.
Și o fereastră rară în trecutul nostru înghețat.
Acum doi ani și jumătate de milion de ani, o epocă de gheață a început cu o fulg de zăpadă.
Una dintre cele mai frumoase creații ale naturii.
Unul câte unul au căzut, miliarde și miliarde.
Blanketing la nord,
răcirea planetei.
Epoca Pleistocenului, cea mai recentă epocă a gheții, sa născut.
Povestea noastră începe în jurul sfârșitului ultimei vremii de gheață,
cu aproximativ 20 000 de ani în urmă.
A fost un mediu foarte potrivit pentru giganți.
(G E NTL E TRU M P ETI G)
Lăptuci de lână.
Această icoană a Pleistocenului sa răspândit prin Europa, Siberia,
și în părțile de nord ale Americii de Nord,
pajiștile roaming numite Mammoth Steppe.
(G ROWL I N G)
(TRU M P ETI G)
Este probabil ca efectivele să fie în permanență în mișcare,
căutându-și vegetația.
Indivizii mănâncă până la 400 de lire pe zi.
(S)
Similar cu verii ei de elefant,
copilul Lyuba ar fi trăit într-un clan de familie de aproximativ 10 membri,
protejată de o femeie dominantă, matriarhul.
(TRU M P ETI G)
Standing până la 10 picioare și cântărind la fel de mult ca opt tone,
masa imensă a lui Woolly le-a ajutat să mențină căldura corporală.
(G E NTL E RU M B I I N G)
(TRU M P ETI G)
Trei straturi de păr și lână, un strat de grăsime izolatoare,
și urechi mici cu căptușeală, de asemenea, le-au ajutat să facă față frigului.
(S)
(TRU M P ETI G)
Colții masivi curbați, cu lungimea de până la 16 picioare,
ar putea fi folosite ca pluguri pentru a ajunge la iarba ingropata sub zapada.
Vițeii erau curioși și jucăuși, dar vulnerabili la prădători,
și mereu sub ochii buni ai mamei lor. (T R U M P ET I G G)
(S) (TRU M P ETI G)
(G ROWL I N G) (TRU M P ETI G)
Uneori un taur de sex masculin ar provoca un altul pentru dominația turmei.
O ciocnire a acestor titani ar putea fi o afacere violentă.
(G ROWL I N G)
(G ROWL I N G CO NTI N U ES)
(TRU M P ETI G)
(G ROWL I N G)
(TRU M P ETI G)
De la nașterea planetei noastre, clima se schimbă,
ciclism, temperaturi în creștere și în scădere.
Au existat cel puțin cinci vârste de gheață majore.
Unii ar putea să fi acoperit întreaga planetă în gheață.
(RU M B I I N G)
Ciclurile climatice au fost în mod fundamental modelate prin variații
în orbita Pământului în timp.
Aceste variații modifică modul în care soarele lovește Pământul,
și poate duce la răcirea pe suprafață.
Pe măsură ce capacele de gheață cresc,
acționează ca o oglindă, reflectând mai multă lumină soarelui departe de gheața stralucitoare,
provocând căldură să scape din atmosferă.
Deci, viteza de răcire crește, apoi mai multă gheață,
mai multă reflecție și mai mult răcire.
Gazele de seră din atmosferă, cum ar fi metanul și dioxidul de carbon
contrabalansează răcirea, prinzând căldura soarelui ca o seră
în jurul planetei.
Vulcanii pot produce aceste gaze naturale.
Plantele și copacii reciclează gazele și le ține sub control.
Prea mult gaze cu efect de seră și planeta se poate încălzi.
Prea puțin și se răcește.
Fiecare dintre acești factori, orbita Pământului,
unghiul la soare și atmosferă,
toți lucrează împreună pentru a modela clima Pământului.
Acesta este ceasul naturii.
Chiar și cea mai mică variație poate să scadă scara
cu consecințe profunde.
În timpul celei mai recente vârste de gheață,
ghețarii au acoperit nordul.
Dar majoritatea speciilor sălbatice trăiau la sud de foile de gheață
pe câmpiile ierboase vaste.
Pajiștile au susținut șepteluri imense de grătare.
(G R U N T I N G) La fel ca și astăzi, au fost sezoane,
dar fiecare a fost de aproximativ 16 grade Fahrenheit cooler,
și cu multă apă închisă în gheață,
au existat mai puține ninsori pe câmpie.
(G RU NTI N G)
Animalele pe care le cunoaștem astăzi,
a trăit printre mamuți, mastodoni și pisici mari.
Câmpiile de gheață din Europa, Asia și America de Nord
erau ca Serengeti africani.
Și ca și Serengeti,
unde sunt mancatorii de iarba,
există oameni care mănâncă carne.
(G ROWL I N G)
Lupii direcționați.
Aceste carnivore inteligente, au trait și au vânat în pachete.
(G ROWL I N G)
Cu până la 150 de lire sterline,
ele au fost construite mai puternic decât lupii gri de astăzi.
Și erau vânători agresivi.
(G ROWL I N G)
Lupii nu sunt singuri.
Pisicile cu pene ciobănesc mirosesc uciderea proaspătă,
(G R U N TS) și o oportunitate.
(G ROWL I N G)
(S NARL I N G)
Cu colții mari curbate și aproape de două ori greutatea unui leu african modern,
ei sunt prădătorul de sus. (G ROWL I N G)
(SAB E R-TOOTH E CATS G ROWL I N G) (BARKI N G)
(WO I F WH I I N I G)
(G RU NTI N G)
(G ROWL I N G)
În timpul perioadei Pleistocene,
atât de mult din apa Pământului a fost înghețată în capacele de gheață,
că nivelul mării a scăzut cu peste 300 de picioare, legând continentele.
Multe animale de gheață au ajuns în America de Nord din Siberia,
peste acest pod de pământ, numit Beringia.
Dar ei nu au fost singurii care au descoperit trecerea.
Oamenii și-au îndreptat drumul către acest vast, neînfrânat continent.
Deși nu este echipat fizic pentru o climă aspră și amară,
inteligența, curiozitatea și limba noastră
ne-a permis să facem față noilor provocări.
Oamenii de vârstă umană au fost primii care au înregistrat înregistrări simbolice ale vieții lor.
Desenele lor, găsite în cea mai mare parte în Europa,
evoca o lume de foc și gheață,
de mamuți,
bizon
și cai.
Pe măsură ce giganții de vârstă de gheață au dispărut,
oasele pe care le-au lăsat în urmă au alimentat speculațiile sălbatice și înghețate.
Siberianii și-au imaginat că scheletele care se ridică de la topirea gheții
trebuie să aparțină unor gropi giganți care trăiau în iad.
Craniul unui mamut poate fi inspirat de Cyclops
din mitologia greacă.
Chiar încercările timpurii ale oamenilor de știință de a aduna oase mamut
erau adesea la fel de sălbatice.
Oamenii de știință erau la fel de încurcați de bolovani masivi în picioare.
După secole de speculații,
geologii au stabilit că bolovanii, numiți "erratics, "
fusese transportată la mii de kilometri pe râuri de gheață,
și lăsat în urmă atunci când gheața s-a topit.
Și oasele misterioase din mitologie
a aparținut unor animale extraordinare din lumea pierdută.
Un loc neobișnuit,
ascuns în țările de gheață vârstă scrub,
spune o poveste excepțională, deși sumbră. (F I I ES B UZZ I N G)
Gropi de gudron.
Un mamut din Columbia, ademenit de apa potabila, a murit,
probabil datorită deshidratării și expunerii
după ce a fost prins în gudron.
(G ROWL I N G)
Carcasa este de interes pentru această pisică cu sabot.
Ea este flamanda.
Un mamut este o ispită în valoare de risc.
(G ROWL I N G)
(F I I ES B UZZ I N G)
În această zi, gudronul a revendicat o altă victimă.
(ROARI N G)
Și mirosul morții îi atrage pe alții.
Timp de patruzeci de mii de ani, nenumărați pradă și pradă
au fost împușcați în acest deathhtrap.
Oasele lor se scufundă și se păstrează în asfaltul întărit.
Oasele care continuă să fie trase din gropile de gudron de la La Brea astăzi,
în inima centrului orașului Los Angeles.
(CAR H O N KI N G)
Pereții înconjoară acum gropile de gudron pentru a permite ca oasele să fie excluse în siguranță.
Aceste depuneri lipicioase au fost formate în mod natural atunci când asfaltul, adânc în pământ,
treptat s-au ridicat la suprafață și s-au strecurat în bazine.
Din 1906, mai mult de trei milioane de fosile
ha a fost recuperat din peste 400 de specii.
A face acest lucru unul dintre cele mai bogate depozite din lume de animale de vârstă de gheață.
N-am mai văzut-o până acum.
Într-un laborator cu pereți de sticlă numit "The Fishbowl, "
Paleontologii și voluntarii din La Brea separă fosilele de gheață din gudron.
Ei expun craniul și fălcile celei mai mari descoperiri,
un mamut aproape complet.
Descoperit sub o parcare în apropiere,
echipa la numit pe Zed.
Gudronul Brea este un mediu ideal pentru conservarea oaselor.
Le pătrunde, protejând totul, de la cel mai delicat os de pasăre
la craniul de 200 de kilograme al lui Zed.
Oasele sunt atat de saturate incat ghirlanda continua sa iasa din craniul lui Zed astazi.
Din mărimea, lățimea și starea celor doi molari mari,
ei confirmă că Zed este bărbat.
Un mamut din Columbia,
care a fost între 48 și 52 de ani când a murit.
Când colții lui Zed erau excavați,
ele erau învelite într-o haină protectoare de ipsos.
Pe măsură ce ipsosul este îndepărtat,
colții sunt văzuți pentru prima dată
în aproximativ 40 000 de ani.
Secretele de vârstă îndelungată vin în toate dimensiunile.
Pe măsură ce matricea de asfalt este curățată de fosilele de gudron
ca acest craniu lup groaznic,
este sortat și ceea ce rămâne
este o comoară a micilor fosile.
În această lingură de sediment sunt oasele fosilizate de la doi șerpi,
un cot de mouse și picioarele a doi gândaci.
Chiar și semințele de plante și lea ves sunt găsite.
Aceste micro fosilii sunt o înregistrare a ceea ce a trăit în ecosistemul La Brea
Acum 40 000 de ani,
și indicii pentru mediu și climă la momentul respectiv.
Zed poate să fi fost atras de la bustul lui La Brea,
fără să știe de pericolele ascunse.
(G ROWL I N G)
Odată ce a intrat, soarta lui a fost sigilată.
Unele creaturi capturate în gudronul lui La Brea erau destul de bizare.
O lebădă de șistă.
Acest hrănitor de plante furată a rătăcit America de Vest și Mexicul de Nord.
Este o gaură masivă care ar putea ajuta să se descurce cu atacurile sabotului.
Deși era la fel de mare ca un urs negru,
avea rude de 20 de picioare și cântărea 6000 de lire.
Dar șstatul este cel mai bine cunoscut
pentru indicii climatice improbabile pe care le-a lăsat în urmă
în întunericul veseliei.
Viteza de gunoi este atât de bine conservată în unele cazuri
că miroase ca gunoi de grajd proaspăt când este rupt deschis.
Conținutul de boabe arată ce au mâncat aceste animale.
Cunoscând dieta lor și vârsta bălegarului,
oamenii de știință pot urmări modul în care se schimbă vegetația și clima.
(S)
Mai mari și mai puțin păroși decât verișorii lor de lână,
Columbii mamuți au intrat în toată America de Nord
și în actualul Mexic.
În unele locuri, apele calde ale izvoarelor naturale calde
le-a adus la ierburi suculente, chiar și iarna.
(TRU M P ETI G)
(G ROWL I N G)
Dar o greșeală ar putea fi fatală.
(G ROWL I N G)
(TRU M P ETI G)
Nu au existat scăpări de pe aceste laturi abrupte și alunecoase.
(TRU M P ETI G)
(G ROWL I N G)
De-a lungul a mii de ani, izvoarele fierbinți s-au transformat în asta.
Un mormânt de epoca de gheață din Dakota de Sud.
Acesta deține cea mai mare concentrație de mamuturi găsite vreodată.
Privind ca un templu îngropat vechi,
57 mamuți columbieni, trei mamuți lătâți,
și alte 28 de animale de gheață au fost descoperite.
Mai multe zeci sunt încă îngropate.
Unul câte unul, mamuții au murit aici,
pe o perioadă de câteva sute de ani
aproape de sfârșitul erei înghețate.
Poziția acestui mamut, îndreptată în sus, cu membrele strânse,
este martor trist că a murit în timp ce se luptă să urce.
Fiecare os aici spune o poveste, ca un jurnal.
Chiar și colții străvechi ne oferă informații despre viața mamuților.
Colțurile sunt realizate dintr-un material dur numit dentină,
similar cu dinții noștri.
În fiecare an de creștere a broscului se înregistrează într-un strat de dentină,
ca un inel de copac.
O secțiune transversală a colțarului arată
că în anii cu climat bun și multă mâncare,
colții au crescut mai repede, iar inelele sunt mai groase.
În vremuri de vreme severă și mai puțină hrană, inelele sunt înguste.
Mammoths a crescut șase seturi de dinți peste durata lor de viață de aproximativ 60 de ani,
ca elefantii de azi.
Prin determinarea dinților care au fost prezenți,
putem cunoaște vârsta mamutului când a murit.
Înțelegerea sănătății și vârsta mamuților ne ajută să știm
ce se întâmpla în mediul lor.
Curios, oasele de pe site-ul mamutului dezvăluie un alt fapt interesant.
Toți mamuții care au murit aici erau bărbați tineri.
(G RU NTI N G)
(TRU M P ETI G)
Poate că este puțin mai aventuros și puțin mai precaut
decât femeia și adulții.
Izvoarele calde și gropile de gudron păstrează multe indicii despre animalele de gheață,
dar aceste capcane nu au provocat o dispariție în masă.
Ceva altceva se întâmpla la sfârșitul ultimei ere glaciare.
Lumea mamutului se încălzea.
Animalele adaptate pentru o climă mai rece se confruntă cu un peisaj în schimbare.
Pădurile au afectat pajiștile, modificând lanțul alimentar.
Și așa cum o planetă încălzitoare a creat provocări ecologice,
a apărut o nouă amenințare la adresa vieții sălbatice.
(TRI BAL VOCAL IZATI O N)
(G ROWL I N G)
(TRU M P ETI G)
Un mamut nu se potrivea cu sulița umană.
Cadourile Mammoth de alimente și blănuri și oase au fost în valoroase resurse de supraviețuire,
dar cea mai mare adaptare la iarna
a fost mintea umană remarcabilă
și abilitatea de a îmblânzi lumea din jurul nostru,
pentru a valorifica puterea focului, a pietrelor și a osului.
(M U M B I I N G)
Strămoșii noștri au întâlnit frigul cu o explozie de inovație.
Au creat unelte și ace pentru a coase îmbrăcămintea din piele.
(B EATI N G O N R RU M)
Învață să pictezi, să faci muzică și să cânți. (TRI BAL VOCAL IZATI O N)
Ei erau ființe creative, inteligente ale căror limbi și cântece
Ai apeluri noi la noaptea de iarnă.
Ce a condus în cele din urmă mamuții la dispariție
este greu de știut.
Unii speculează că climatul de încălzire
a redus dramatic populațiile de mamut,
la fel cum oamenii au ajuns să facă lovitura finală.
(G E NTL E RU M B I I N G)
Aproximativ 4000 de ani în urmă, în timp ce piramidele erau construite în Egipt,
(T R U M P ET I N G) ultimul mamut pierit
iar specia a încetat să mai existe.
Acum 12 000 de ani, gheața a început să se topească.
Clima mondială sa mutat din nou, marcând sfârșitul Pleistocenului
și răsăritul epocii holocene.
Era noastră climatică modernă a început.
Pe măsură ce ghețarii s-au topit,
scurgerile au devenit torente
și America de Nord a fost spulberat în râuri și inundații. (WATE R C RAS H I N G)
Până la sfârșitul ultimei perioade de gheață,
70% dintre cele mai mari animale din lume au dispărut,
plecat pentru totdeauna.
O creștere globală a temperaturii de doar 16 grade Fahrenheit
a fost suficient pentru a schimba întreaga față a planetei.
Apa topită s-a drenat înapoi în oceane, iar nivelul mării a crescut din nou.
Pe măsură ce ghețarii s-au topit, puterea pură a gheții buldozate
a fost dezvăluită în geografia nou creată.
Au răpit apa interioară pentru a forma lacuri uriașe.
Marile Lacuri.
Unde erau catedrale de gheață,
au apărut orașe de oțel.
Oamenii au înflorit.
Populația noastră a crescut de la un milion în timpul erei înghețate
la multe miliarde de astăzi.
Acum, industriile noastre creează atât de mult gaze cu efect de seră
că noi, oamenii, am devenit participanți la ecuația climatică.
Pe măsură ce amprenta înghețată a erei înghețate continuă să se micșoreze,
Pământul devine mai cald decât a fost
în ultimii 120 000 de ani.
Acum, la sfârșitul ultimei ere glaciare,
multe specii de animale sunt amenințate de dispariție.
Viața sălbatică se confruntă din nou cu un climat de încălzire,
pierderea habitatului și presiunile unei lumi în schimbare.
(RU M B I I N G)
Vârsta de gheață a lăsat în urmă amintirile de avertizare.
Și întrucât încălzirea globală topeste permafrostul din nordul îndepărtat,
ocazional, se dezvăluie un mamut înghețat întreg.
Baby mamut Lyuba
a fost descoperită când mormântul său ghețar sa topit.
Ea a uimit biologi
din cauza integrității sale și a conservării incredibile.
Analizele CT arată că toate organele interne sunt intacte.
Și descoperirea noroiului în gât și plămâni
sugerează că a murit într-un lac puțin adânc.
Lyuba avea doar o lună când a murit,
o soartă tristă pentru acest tânăr mamut, dar un dar pentru noi
că a tradat 42 000 de ani pentru a-și împărtăși secretele de vârstă de gheață.
(S P EKI N G I N D I STI N CTLY)
Vizităm relicvele de vârstă de gheață și le ținem cu uimire,
pentru că ne conectează la trecut.
Să te uiți la Lyuba este să te uiți înapoi în timp.
Mumii lăcusți, odată ce titani ai vârstei de gheață,
sunt acum dispăruți,
în timp ce noi, care am trăit printre ei, trăim.
Creaturile din trecutul nostru înghețat continuă să dea dovadă despre viețile lor.
Și cu cât învățăm mai mult despre lumea lor, cu atât mai bine înțelegem propria noastră.
Dar poate cel mai mare dar din epoca de gheata
nu este nici os, nici ascunde.
Mintea noastră ne-a ajutat să supraviețuim gheții.
Și numai înțelepciunea noastră
ne poate orienta spre un viitor sustenabil.
Pentru epoca de gheață este o poveste climatică mai relevantă acum decât oricând.
(TRU M P ETI G)