Ja, hej.
Är det sant? Kontakta barnmorskan direkt.
Det är bra. Kör din mamma? Bra.
Jag ska bara... Ja, men...
-Kristian? Har du två minuter? -Ja.
Du har varit här i tre månader nu. Du jobbar hårt.
Och sånt är det sällan vi ser. Så välkommen ombord.
-Tack. -Vi ses på måndag.
Tack så mycket.
-Hej, älskling. -Hej.
Hej. Vad det doftar gott.
-Vad fin du är. -Tack.
Vad firar vi? Fick du det? Så himla bra!
Jag är stolt över dig.
-Grattis! -Tack. Det är snart mat.
Härligt.
Hallå? Ett ögonblick.
Känner du nån som heter Tommy?
Hej, Kristian.
Vad gör du här?
Jag saknade bara Nordjylland.
Nej, jag tänkte vi kunde ta ett glas vin och prata lite.
-Var hittade du min adress? -Ja, det var fan inte lätt.
Jag är med på Facebook nu. Men jag och Facebook funkar inte ihop.
-Hej. -Är det din flickvän? -Hej då, Tommy.
Peter ligger på sjukhus.
Jag ville komma och berätta det.
Kom aldrig mer hit.
-Hej, vännen. -Hej.
-Hej, Trine. Hur går det där hemma? -Det går bra.
Vi behöver prata med Elias om att han inte ska dra de andra i håret.
-Elias...! -Det är inte första gången.
Nej, men vi har pratat med honom om det.
Så får man inte göra, vännen.
Jag är rädd att Elias får för lite uppmärksamhet.
-Har du själv barn? -Jag har två.
-Gör de aldrig några fel? -Jo, men de lär av misstagen.
Min man och jag uppfostrar dem.
Det låter härligt.
-Tack för idag. -Behöver du hjälp?
-Nej, det går bra. -Tack för idag.
Hej då.
Vi behöver några lådor till, Kristian.
Kristian?
Sluta! Kristian!
Vad är det med dig?
God morgon, Q.
Okej, det är väldigt enkelt.
Skillnaden på existensialism och essentialism-
-är att här skapar man sitt eget öde-
-men här så är allt redan bestämt av Gud.
En väldigt traditionell uppfattning och en mer innovativ.
Verkar det rimligt? -Tobias?
Händer det nåt ruggigt spännande i din mobil?
Nej, det var bara dagens läxa.
Då kan du väl komma fram och läsa lite för de andra?
-Menar du allvar? -Ja. Scenen är din.
Har alla hört talas om Genèvekonventionen?
Höga korridorer fyllda med korta människor-
-som tänder eld på sig själva för skojs skull.
Vi är alldeles tomma om vi inte är halvfulla.
Och jakten är en succé om man inte skjuter nåt skott.
Men som askan färgar våra skor gråa-
-och flaskan vi dricker ur förtunnas, så tiger jag.
För tänk om jag sa ett ord och hon hörde mig.
Tänk om hon hörde mig och svarade.
Ja, tänk om hon svarade.
Det var allt.
-Det var inte så illa. -Han väljer alltid mig.
-Han vet ju att du gjort läxan. -Vilken tid var det, Toby?
-20.45. -Tänk om ingen kommer. -Glen kommer.
-Självklart så kommer det folk. -Tänk om det inte gör det.
Det är en privat fest med en massa sprit. Ta det lugnt.
Att de tackat ja på Facebook betyder inget.
Vi måste ha öl, chips och B.I.G. med It was all a dream.
Sluta. Det är andra människor här.
Du är verkligen pinsam. Folk tittar. Du gör det bara för att irritera mig.
-Fet dikt. -Leo...
-Jag sa bara att den var fet. -Det var den.
-Leo kommer inte ikväll. -Jag har inte sagt nåt.
-Skrev du dikten själv? -Självklart.
Skjutsa mig, Q. Jag ska köpa cigg.
-Ska vi göra sällskap? -Visst.
Ge mig en puss, Elias.
Tack. Vi ses, vännen.
Mamma?
Du vet väl att jag går klockan fem?
-Hur ska vi klara oss då? -Det är förhör imorgon.
-Mamma, min studiegrupp... -Ja, ja. Vi löser det.
-Mamma... -Jag har sagt ja, Trine. Okej?
-Två nummer 3 och en 8? -De är snart klara.
-Ska vi inte hem snart, mamma? -Jo, vännen.
Mads...
-Är allt bra? -Ja. Det var förstås en chock.
Jag kan inte föreställa mig hur... Jag kan inte föreställa mig det.
Nej, det...
-Ska du inte ta ledigt en vecka? -Varför då?
Ta lite ledigt med Stine och bebisen.
-Tänk inte på det. -Säg till om du ändrar dig.
Ja. Tack för att du frågade.
-Är det du, Kristian? -Majbrit?
Härligt att se dig.
-Tar du hand om Peter? -Ja... Det är ganska illa.
-Vad har hänt? -Det är prostatacancer.
Hur illa är det?
Det är nog bäst du pratar med Hanne eller Trine.
Eller med läkaren.
Han frågar ofta efter dig.
Sköt om dig.
Kristian.
Är jag död? Det måste jag vara om du är här.
Hej, Peter.
Min son.
Varför har ni inte ringt tidigare?
Vi skulle ha ringt.
För länge sen.
Hur är det med Hanne och Trine?
Hur har de det?
Trine...
Hur länge stannar du?
Jag ska ta tåget hem om några timmar.
Kristian...
Du måste stanna.
Det kan jag inte.
De behöver dig, Kristian.
Allt faller samman. Jag klarar det inte längre.
-Vad vill du att jag ska göra? -Komma hem.
Ge dem en chans.
Precis som ni gav mig en chans?
-Det var då. -Det är som det är.
Du vet inte vad du vänder ryggen åt.
Hej.
Vad gör du här?
Tommy berättade om Peter.
Okej.
När...eller hur länge stannar du?
Jag tar tåget om två timmar.
Okej.
Jag måste gå.
-Trine? -Ha det bra, Kristian.
Hej.
Det är inte sant.
Så mitt budskap gick fram?
-Vem var flickan? -Anne.
-Min fästmö. -Det var som fan.
Grattis. Blir det bröllop snart?
Är hon snäll mot dig?
-Skjutsar du mig till stationen? -Du kom ju nyss.
-Har du ens varit hos Peter? -Jag var nyss där.
Vad sa han om att du sticker igen?
-Trine, då? -Hon var på sjukhuset.
-Pratade ni? -Inte direkt.
-Är du fortfarande arg på mig? -Det ska vi inte prata om.
-Du behövde mig. -Oroa dig inte.
Jag vet inte varför jag inte bara kunde...hjälpa dig.
Efter att mamma dog, Kristian...
Hon var allt för mig.
Hur klarar Hanne det?
Har jag nånsin berättat om när Peter raggade på Hanne första gången?
Det var avslutningsfest på gymnasiet. Peter smugglade in mig-
-för att få hjälp med att ragga upp snyggaste tjejen på skolan -Hanne.
På natten fick han med henne till sin fina segelbåt-
-som farfar jobbat med hela våren.
Efter en stund hörde man att det hettade till i båten.
Man hörde nåt som bankade så här på masten.
Oljudet väckte farfar. Plötsligt stod han i dörren i pyjamas-
-tofflor och med sitt jaktgevär.
"Vad fan är det som pågår?!"
Peter fick panik, hoppade ur båten och sprang iväg-
-med bar rumpa och kalsongerna fladdrande.
Och stackars Hanne fick också panik och skrek:
"Döda honom inte! Skjut honom inte! Jag älskar honom!"
Ja, herregud.
Det är nog ett av mina finaste minnen.
Peter och Hanne.
Skål, min son.
-Ska du med, vännen? -Nej tack.
Okej. Jag går nu.
Förlåt för det jag sa igår.
-Det är inte första gången. -Nej.
-Mina studier är viktiga för mig. -Jag vet, vännen.
-Det är enda chansen. -Jag vet.
Ingen vill köpa den jävla restaurangen.
Och vi behöver en till servitör.
-Det har vi inte råd med. -Ta det av min lön.
Det är väl synd?
Han kommer inte hem, mamma.
Han är sjuk. Väldigt sjuk.
-Hur blir det ikväll? -Hur så?
-Jag tar hand om Elias. -Uppgiften är redan inlämnad.
-Du behöver vila och få lite luft. -Det är lugnt.
Du behöver det, vännen.
-Gör inte om det. -Jag lovar.
-Lovar du? -Ja, och jag menar det.
Förlåt.
Okej.
Sluta.
Skitunge.
-Är det här din plats? -Mm.
Ibland går jag ner och får mitt närvarokryss och går upp igen.
-Varför inte idag? -För idag gör vi uppror.
-Mot vilka? -De korta människorna.
Oroar du dig inte för frånvaron?
Nej, jag har aldrig känt mig mer närvarande.
Din dikt...
Handlade den om mig?
Är det inte lite varmt?
Eller är det bara jag?
-Menar du allvar? -Ja, varför skulle jag inte det?
-Det är skitkallt och storm. -Men det är kul.
Kul?
-Var du inte trött på värmen? -Men det är stenigt här.
Det går nog bra.
Fan vad kallt det är.
Vi brukade åka hit varje sommar när badsäsongen började, och äta glass.
-Din familj? -Ja.
Ett år stormade det vilt, men pappa insisterade på glassen.
Jag tror mina föräldrar ska skiljas.
-Varför tror du det? -För att...
Folk är så fulla av skit.
De vill att vi tar studenten, pluggar på universitetet-
-skaffar ett jobb, hus och barn.
Så vi blir precis som de.
Som om lyckan kommer med posten en dag.
Jag minns när du och din far skjutsade mig från Ramløsiaden.
Du vet den där friluftsdagen i fyran.
I alla fall så satt du där bak...
Din far tittade lika mycket på dig i backspegeln-
-som han tittade på vägen.
Ibland tänker jag att allt det triviala är meningsfullt-
-om man får titta på den man tycker om när man har lust.
-Hej. Det var länge sen. -Verkligen.
-Vad vill du ha? -En pilsner, tack.
Det blir 30 kronor.
Kristian! Det var som fan!
-Det var länge sen. -Ja.
-Härligt att se dig. -Tack detsamma.
-Hej, Rachel. -Hej.
Skål, Thomas.
Det börjar bli sent. Jag ska upp tidigt.
-Thomas, jag kan... -Nej, sätt dig, Kristian.
Bry dig inte om honom. Sätt dig.
Tack.
-Är du tillbaka? -Nej...
Jag ska hem igen om några dar.
-Hem? -Ja, till Hirtshals.
Jag jobbar som fiskare där.
Kul.
Det är inte många killar kvar.
-Har du hälsat på Peter? -Ja. Tidigare idag.
Han pratade om dig när jag var där.
Ursäkta mig.
-Är det fortfarande nåt ouppklarat? -Ja.
-Men hon kämpar på. -Vad menar du?
Med Peter på sjukhuset och restaurangen...
-Du skulle ha stannat. -Jag kunde inte, Chris.
-För hennes skull. -För henne?
-Hon har det nog bättre utan mig. -Driver du med mig?
Nej.
-Hur minns du henne? -Naken.
Helt jävla naken.
Nej, jag vet inte.
-Hej, älskling. -Hej.
-Läget? Var är du? -Hemma. Du då?
Jag är i Gribskov.
Jag måste ordna upp en del innan vi kan prata.
Okej.
Jag vet att det inte är så lätt.
-Men tack för att du är så tålmodig. -Vi löser det tillsammans.
Är du hemma innan onsdag? Vi ska äta middag med mina föräldrar.
Ja, det räknar jag med. Jag ser fram emot det.
-Säkert... -Jag måste dra.
-Jag älskar dig. -Vi ses.
-Sticker du nu? -Nej, jag ville bara ha lite luft.
-Jag åker hem. -Okej.
Tack för skjutsen.
Jag kan köra dig ända hem.
Är det Hanne?
Trine, jag är ledsen att jag...
Trine! Trine!
Vad är det, Trine?
Är det dags för ursäkter nu?!
-Är det så? -För vad?
För att du stack när jag behövde dig som mest!
-Jag kunde inte stanna här. -Jag trodde du var starkare än så.
Det var du och din jävla familj som stötte bort mig!
Ni stötte bort mig!
Om man tycker om nån så stannar man fanimej.
Man stannar.
Du har en son. Vet du det?
Va?
-Vad är det du säger? -Han heter Elias.
-Vad fan pratar du om? -Han har nyss fyllt fem.
Säg att du ljuger, Trine! Säg det!
Vad fan gör du här, Kristian?!
Vad fan håller du på med?!
Varför i helvete kom du tillbaka?!
Vad fan jag håller på med?! Jävla idiot!
Jag hatar dig!
Han är så vacker, Kristian.
Men det vet inte du, för du har ju inte varit här.
Jag är alldeles ensam! Och det är ditt jävla fel!
Jävla idiot!
Så ja, Trine...
-Trine. -Låt mig vara!
Kom hit. Kom hit.
Jag klarar inte mer.
Det är mat, älskling.
Hej.
Elias, det här är min goda vän Kristian.
-Kan du säga hej? -Hej.
Hej.
-Är du sjöman? -Ja.
Jag fick den av Tommy.
Jag jobbar också på ett fartyg.
-Gör du? -Ja.
-Vilken färg har fartyget? -Det är rött.
Mitt är blått.
Vi ska till morfar. Vill du med?
Vi ska bara lämna några papper.
-Okej. -Ska vi ta med Kristian?
-Hur går det på restaurangen? -Det behöver vi inte prata om.
Hon är precis som sin mor.
Mamma vill sälja den.
Vill du sälja?
Det är nog lättast.
Vad tycker du, Kristian?
Nu ska vi bara få dig på benen igen.
Hej, älskling.
Mormor!
Hej, älskling. Hur är läget?
Kan du köpa en läsk åt mig, mormor?
Självklart. Vill du välja en själv?
Jag kommer om fem minuter.
-Mamma, ska inte jag...? -Nej, vännen.
Hej, Hanne.
-Hanne? -Vad gör du här?
-Jag har bett Kristian... -Vad gör han här?! Va?!
-Jag skulle hälsa på Peter. -Varför då?
Vad menar du med det?
Tror du vi är din familj?
Hanne...
Efter allt du gjort. Tror du vi är din familj? Tror du det?!
Mamma...
Jag tror jag går nu.
-Det är det du är bäst på. -Kristian?
-Ska vi ta en sån här? -Vi tar den.
Skål.
-Inte mer av den. -Du blir alltid så där.
-Du ser döende ut. -Det är normalt.
-Vad hände idag? -Inte så mycket.
Jag ser på dig att det hände nåt.
-Kysstes ni? -Nej.
-Vad gjorde ni då? -Vi pratade bara.
Jag blir inte klok på henne.
Ge henne ett presentkort på Vero Moda.
-Vad har du emot henne? -Inget.
Hon har en personlighet som en blöt handduk.
-Du känner henne inte. -Inte du heller.
-Du är fin ikväll. -Håll käft.
-Tar du inte med en låda öl? -Nej, det får du fråga din syster om.
Det kan du göra själv.
Vad fan! Knullar du min dotter, eller?
-Är du klar, Peter? -Fick du örhängena av mig?
-Jag bara lånar dem. -Varför är ni fortfarande här?
Är du klar, Peter? Vi ska vara där om en kvart.
Se till att de två inte dricker för mycket.
-Javisst, chefen. -Bra. Lovar du?
-Jag lovar. -Okej.
-Det gjorde ont. -Den här blir nog bra.
-Får jag se? -Snart.
-Tobias, drick inte för mycket. -Okej.
-Lyssna på din syster och Kristian. -Säg det till honom ikväll.
Tobias...
Får jag se? Det blev ju jättebra.
Det sätter jag upp.
Det är lite för många.
-Ta hand om dem. -Visst.
Vi ses. Ring om det är nåt.
När ni vill.
-Aj som fan! -Vad sa han till dig?
-Ingenting. -Nej, vad sa han?
Han sa faktiskt att Tobias fortfarande är oskuld.
-Lägg av. -Han sa det.
-Hon kom. -Vad händer?
-Sabine... -Vem?
-Jag går ut. -Vem är hon?
Hon går i min klass.
Hon är riktigt läcker.
-Är inte du ihop med Q? -Nej, hon är min bästis.
-Gå ut till henne, då. -Det kan jag inte.
Varför inte?
Nu får du en sån här. Svep den och hångla med henne.
-Kom igen. -Nej, glöm henne och satsa på Q.
Kom igen. Ta en sån här.
-Din tur, Trine. -Jag behöver inga shots.
Nu är det din tur. Kom igen.
-Så ja. -Det här vill jag se.
-Hej. -Hej.
-Du kom. -Det sa jag ju.
-Du är fin. Fin jacka. -Tack.
-Vill du ha en öl? -Ja.
-Skål. -Skål.
-Har du några... -Hur... Förlåt. Du först.
-Vad ska du göra på sommarlovet? -Kanske en road trip i USA.
-Du och Q? -Nej. Med Kristian.
-Din systers pojkvän? -Ja, vi är nästan som bröder.
Vi växte upp tillsammans. Våra föräldrar var bästa vänner.
När hans mamma dog var det naturligt att han bodde hos oss.
Snällt av dina föräldrar.
Du, då? Har du några planer?
Jag vill gärna ha ett jobb inne i stan.
-Inget universitet? -Nej.
Men det blir det för dig? Vad ska du läsa?
-Litteratur. -I Köpenhamn?
-Om jag kommer in. -Det gör du.
Är det inte märkligt att vi inte pratat ordentligt förrän nu?
Jo. Det är det väl.
-Vad beror det på? -Du verkade alltid ha så fullt upp.
Så du ska läsa litteratur i Köpenhamn?
-Var det för mycket? -Nej.
Jag är tillbaka om fem minuter. Är det okej?
Ja.
-Q? Vad händer? -Inget.
-Vad händer, Q? -Låt mig vara, Tobias.
Det är jag, Q.
-Har jag gjort nåt fel? -Låt mig vara! Gå in till din fest!
Förlåt om jag gjort nåt fel.
Vad händer?
Känns det aldrig som incest med Trine?
Lägg av, ditt svin. Incest?
Jag hittar inte Sabine.
-Hej, älskling. -Vad händer?
-Var är Q? -Ingen aning.
-Pratade ni inte nyss? -Hon ville inte prata.
Hon är helt förkrossad för att du hånglar med den lilla tjejen.
-Vad händer? Hånglar du? -Vad ska jag göra?
-Q skulle aldrig säga nåt till dig. -Lägg dig inte i.
Ja, om du tar dig samman och beter dig som en man.
-Dra åt helvete. -Tack detsamma.
Hallå! Ni två!
Fan.
-Hallå. Har nån sett Toby? -Jo, han gick längs vägen.
-Ensam? -Ja, han såg pissirriterad ut.
-Jag måste leta rätt på honom. -Vill du ha?
Nej, men spara lite åt mig.
Toby!
Hallå! Vänta lite.
Vänta på mig.
-Vad fan gör du? -Jag måste hitta Q.
-Här? -Vi brukar träffas här.
-Din syster försökte bara hjälpa dig. -Ja.
-Men hon är inte så bra på det. -Eller hur.
Men hon har rätt. Hon har alltid rätt. Det är skitirriterande.
Tjejer som Q ska man vara rädd om.
-Hon är min bästa vän. -Jo, men hon är skitläcker.
Lägg av.
Där ser du. Hon tar fram din beskyddarinstinkt.
-...och svänget är helt grymt. -Hej.
Letar du efter Kristian? Han åkte efter Toby.
-Åkte? -På Q:s moped.
-Fick Kristian låna din moped? -Nej, han är ju skitfull.
-Ja, men han åkte efter Tobias. -Var fan är han?
-Han letar efter dig. -Gör han?
Då tror jag att jag vet var han är.
Du har nog rätt. Hon kommer inte.
-Ska vi åka hem? -Nej, jag vill testa en sak.
Här brukar vi köpa sallad. Och de får in nya varor imorgon.
Vad fan håller du på med?
-Vad fan gör du? -Kom och avreagera dig.
-Jag är inte arg, Kristian. -Kasta den här.
Kasta så hårt du kan. Kom igen.
-Han är helt galen. -Kom igen.
-Var var du? -I Tobys rum.
-Berätta för honom hur du känner. -Vad menar du?
Han pratar ju alltid om Sabine.
Man kan inte vara sur på nån för nåt han inte vet.
Kristian? Kristian? Tack för att du hämtade mig.
-Vad var det? -Fyrverkeri?
Nej, vad fan var det?
Tobias!
Tobias! Tobias!
Hjälp! -Tobias...
Hör du mig? Du är okej.
Du är okej, Tobias. Andas.
Ring efter ambulans! Hjälp!
Nej, Tobias. Du är okej.
Tobias! Hjälp!
Hjälp!
Nej!
Res dig upp, Tobias!
-Prata med honom, Hanne. -Det kan jag inte.
-Han kan inte stanna här. -Han är vår son, Hanne.
Nej, vår son är död.
Är han inte det?
Så ja...
-Älskling... -Låt bli.
Han var min bror.
Kan du inte bara gå?
Gå.
Jo.
-Hej, pappa. -Va?
Är jag plötsligt din pappa nu?
Det fanns tydligen en gräns.
För vad?
För hur mycket man kan bry sig om andras barn.
Å andra sidan...
Om nån haft ihjäl mitt barn så skulle jag också känna så.
-Jag skulle inte ha kommit. -Men det gjorde du visst.
Håll bara käften.
Stick bara, så kanske du har ihjäl Trine också.
Du är en jävla loser. Vad fan såg mamma i dig?
Är det nåt jag kan göra?
Jag tänkte att du kanske ville ha tillbaka de där.
Jag saknar honom.
Alla säger att blir lättare med tiden, men det blir det inte.
Det blir bara...normalt.
Ingen vill prata om det, Kristian.
De låtsas bara att han är kvar på sitt rum. Jag förstår det inte.
Jag saknar honom också.
Jag sa så mycket dumt till honom.
Varför var jag aldrig snäll mot honom?
-Tänk inte på det. -Han trodde jag hatade honom.
Nej, det gjorde han inte.
Förlåt.
Hallå?
Hej, vännen.
-Vad händer? -Han opereras.
Det är visst en blodpropp.
-Okej. Var är Elias? -I väntrummet.
Du... Det ordnar sig nog.
-Ilsøe? -Ja.
-Kan du...? -Visst.
-Vad gör du? -Jag spelar.
-Vad heter det? -Snake.
Ska morfar dö?
Nej, morfar ska inte dö.
-Han är ju stark som en oxe. -Ja.
Jag minns en gång...
...när han skällde ut mig och morbror Tobias...
...för att vi haft vattenkrig i skolan.
Sen skällde han ut alla lärarna och rektorn.
Han sa att de var för dumma för att undervisa oss.
Vem är morbror Tobias?
Har inte mamma berättat om honom?
Tobias var...
...Helsinges klokaste kille.
Och min bäste vän.
Alla älskade honom.
Var är han?
Han...
Han sitter på ett moln och tittar ner på oss.
Ska vi ta en glass, Elias?
Vi gjorde vad vi kunde, men tyvärr...
-Det kan inte vara sant. -Jag beklagar.
Du ska inte beklaga.
Varför beklagar han sorgen, Trine?
Jag vill gärna träffa min man.
Han ligger där inne.
-Jag är hemskt ledsen. -Trösta mig inte, Trine.
Rör mig inte. Rör mig inte! Vad fan gör du här?
Vad gör han här? Va?
Mamma...
Jag ville bara höra om allt var bra.
Anne ringde.
Hon fick inte tag på dig.
Hon ringde Tommy och sen ringde hon hit.
Har du...?
Vadå? Om jag berättade att jag knullade hennes fästman? Nej.
-Det har jag inte. -Vi måste prata, Trine.
-Jag tycker du ska dra. -Elias, då?
-Vadå? -Jag är hans pappa, för fan.
Ja...
Du kunde ha berättat om honom när ni slängde ut mig.
-Vad hade du väntat dig? -Att du hade lämnat honom också.
-Vem fan tror du att du är? -Elias mamma!
Inget annat betyder nåt.
Du förstör allt.
Minns du armbandet du gav mig?
-Öh... -Det från flottan.
Jag hade på det tills jag var 19 år...
Jag har köpt skitgod mat.
...i hopp om att du skulle få lite stake...
...efter mammas död.
Men jag är här nu, Kristian.
Vad fan har jag för glädje av det nu?
Du var inte hälften av den far Peter var.
Det vet jag, Kristian.
Vet du vad? Du ska inte oroa dig för mig.
Jag klarar mig nog.
Oroa dig för dig själv.
Jag vet att jag inte var där för dig. Men nu försöker jag verkligen.
Du är ensam.
Mamma är död och ditt enda barn hatar dig.
-Nej, det är inte sant. -Du har ingenting.
-Du är ingenting. -Jag har dig, Kristian.
Jag har för fan dig!
Kristian, du vet inte vad du vänder ryggen åt.
Kom hem.
-Skål. -Skål.
Är allt bra?
Det är inte första gången mitt barn retas av den skitungen.
Det är frustrerande, men vi kan inte hålla koll på allt.
Jag måste hitta ett dagis där personalen inte bara fikar.
Hans mor väntar på expeditionen. Vi hittar en lösning.
Jag hämtar bara Carla och Elias.
Han är rar.
Lustigt att för 5-6 år sen hade man en miljon saker att göra.
Och så mycket tid. Man fick prioritera det viktigaste.
Nu handlar det bara om honom. Han är allt.
Och ändå räcker tiden inte till.
Jag hörde om din far. Jag beklagar sorgen.
Det går inte en dag utan att jag tänker på den kvällen.
Din bror...
Han...
Ni borde komma nån dag så Elias och Carla kan leka.
Jag tror det vore bra för dem.
Ja, det är en bra idé.
Kom, vännen. Ska du inte vinka?
-Hej. -Vad fan...?
Jag vill ha tillbaka mitt jobb.
-Om du tror att du kan komma... -Hanne.
Jag har gömt mig i fem år.
I fem år.
Jag missade de sista åren av Peters liv.
Jag har inte träffat mitt eget barn. Och Trine.
Det var ditt eget val. Eller hur?
Var det?
Jag hatade dig. Visste du det?
När mamma dog och Tommy försvann...
Då visste jag inte om jag hade nån familj.
Peter och Trine och Tobias...
...gjorde vad de kunde, men jag visste inte om det var äkta.
Men det var annorlunda med dig.
Du var min mor.
Det var det enda jag visste var äkta.
Det var en olycka.
Men du övergav mig med flit.
Det var en olycka.
Och jag blev också skadad.
Förlåt.
Vid ett av mina sista besök...
...bad Peter mig läsa sitt favoritstycke...
...vid dagens andakt.
I en tid av hat
fann jag inom mig en oövervinnlig kärlek
I en tid av tårar fann jag inom mig ett oövervinnligt leende
I en tid av kaos fann jag inom mig
en oövervinnlig ro
Och jag insåg genom det hela
att i en tid av vinter så fanns det inom mig
en oövervinnlig sommar
Och det gör mig glad
för det säger mig att oavsett hur hårt världen knuffar mig
så finns det inom mig nåt starkare och bättre
som knuffar tillbaka
Är det någon som vill säga några ord?
De är i dina händer nu. Ta hand om dem.
Översättning: Henrik Hedström www.sdimedia.com