Förlåt. Vi ville inte smyga oss på.
-Men vi hittar inte vägen. -Vart ska ni?
-Vi letar efter Pike's Trail. -Pike's Trail?
Kartan från hamnen är inte bra.
Norr är uppåt, så det kanske hjälper. Håll er nära kusten.
Det finns ingen mobiltäckning om ni skulle gå vilse.
Ta er 3 km uppför stigen, så ser ni en stor ek. Ta vänster där.
-Efter 500 meter borde ni se den. -Tack så mycket.
Några regler här på ön: Ingen är kvar efter skymningen.
Lämna inte kvar skräp. Och ingen alkohol.
-Okej. -Så lämna kvar ölen.
Kom igen.
-Ha en bra dag. -Hej då.
Låt ingen se pluntan.
Hur är det? Bra? Det här är floden som leder ner till sjön.
Vi satte upp den här...
Det är den största. Det finns även en lista här.
Det finns ingen mobiltäckning här, ni får nöja er med att se på sjön.
Är ni hemma, mr Sanderson?
Ni är här, jag såg rök stiga ur skorstenen.
Lagar ni mat? En stuvning? Det doftar jättegott.
Vill ni bjuda in mig?
-Gå. Jag mår bra. -Jag vet det.
Jag gör bara mitt jobb. Bara ni och jag bor på ön.
-Vad ska folk tro om jag inte frågar? -Förstår du inte "jag mår bra"?
"Tack för att du tittar till mig." "Inga problem, mr Sanderson."
"Middag?" "Jag vill inte tränga mig på."
-Radien är för stor. -Vi borde slagit till innan de lyfte.
En liten detalj: Skälig misstanke. Grundlagen förstör allt.
-Vi behöver mer personal. -Vi behöver mycket.
Vi har 640 mil gräns att bevaka. Men vi bevakar delen mot Kanada.
Kanadensare vill inte smita in. Därför får vi inte ett skit.
Alla bryr sig bara om mexikaner som smiter in och vi glor åt fel håll.
Lägg på luren, nu!
-Hur går det med GPS-modulatorn? -Inget är fastlaget än.
-Gränspatrullen, då? -Planet flög för lågt för att spåras.
Enda orsaken att flyga utan sändare och under radarn-
-är att man har stygga saker i lasten.
Vi måste patrullera vattnet och det kan ta hela natten.
Öppna!
Ursäkta intrånget. Vi tillhör den ridande polisen som patrullerar här.
Vi hörde att ni behövde hjälp att hitta en misstänkt narkotikaleverans.
Vi har kunskaper om ön och erbjuder er vårt bistånd.
Är inte ni utanför ert ansvarsområde?
Och vi använder inte hästar, vi kör bil.
Det mr Johnson försöker säga är tack, men nej tack.
Det blir för mycket pappersarbete när vi jobbar ihop. Men tack.
Ursäkta, men vi kan verkligen hjälpa. Vi har lampor och generatorer.
Vi har draggutrustning. Om vi inte hittar drogerna före smugglarna-
-så kommer de att vara borta till morgonen. Det är ont om tid.
Jag förstår, men vi är inte intresserade.
Det finns inga ledtrådar som vi kan dela med oss just nu.
Jaha... Hoppa upp i sadeln.
Täck utgångarna. Ingen kommer ut-
-förrän vi är klara.
Vad fan gör du, fransos? Jag sa att vi inte behövde nån hjälp.
-Är det är ett skämt? -Ser jag lustig ut?
-Ja, det gör du faktiskt. -Är det mina skor?
-Typ. -Jag bär inte läder.
Jag är vegan. Det är för miljöns skull. Jag hjälper planeten.
Visste ni att kofjärtar står för 1/4 av metanföroreningarna?
Stå still!
-Släpp vapnet. -Skjut!
-Jag har inte fri skottlinje. -Vi kan göra det här på två sätt.
-Jag har vapnet! -Och jag har killen.
Ge mig GPS-koordinaterna för kraschen.
Då slipper ni en smärtsam död. Annars kan vi fortsätta leka.
Han är den som behöver hjälp... Han vet bara inte om det än.
Jag avskyr vapen.
-Jag har det. -Bra. Hur nära?
Mitt i sjön, några km från stranden. Inga uppgifter om djupet.
-Men det är lättåtkomligt via båt. -Är du säker?
Låt oss hoppas att det är väl inpackat. Det skulle inte hamna under vatten.
Kom nu. Vi tar en titt på skogsvaktaren så vi inte har nån okänd faktor.
Ta hästarna och rid ner till hamnen.
Det är fyra timmar till avlösning. Jag tar Hummern, det går fortare.
Tänk på vad vi lämnar efter oss.
Tänk på barnen.
Hallå? Är det nån här?
Hallå!
Här nere! Tack och lov. Jag har varit här i timmar.
Jag tröttnade på att ropa på hjälp. Kan du komma ner hit?
-Jag sitter fast. -Vänta, jag kommer.
-Hej där. -Hej.
-Du har lyckats fastna rätt ordentligt. -Ja, det är lite korkat.
Jag såg ett björnbär.
Jag vrickade foten när jag sträckte mig efter den och halkade.
-Nu sitter jag fast här. -Det verkar inte vara så illa.
Vänta. Låt oss...
-Nu, så. Hur känns benet? -Ömt.
Jaså? Vi ser till att få upp dig till stigen.
Jag stannar, du vänder dig, så puttar jag upp dig.
Jag håller mig här bak. Vänta, jag kommer upp till dig.
-Är du redo? -Ja.
Håll i mig.
-Kan du stöda på foten? -Lite.
Låt mig bära dig.
-Jag blir av mitt feministmedlemskap. -Jag säger inget, om du inte gör det.
-Killar, vet ni att masten är nere... -Herrejävlar!
Inga mobiler, radion är förstörd. En GPS-signal från Kings Island.
De måste vara på väg till hamnen.
Det ser inte så illa ut. Vi håller foton upphöjd.
Jag kan bandagera det lite hårdare, det bör hålla svullnaden nere. Redo?
Jag drar på tre. Ett... Två, tre.
Du lurade mig.
-Är du militär? -Ja, hur visste du det?
Du ser ut som en. Och fotografierna där borta.
Ja, jag var dykare. De kallade oss grodmän.
-Det låter spännande. -Det beror väl på nivån av fara.
Jag menade inte att det lät skoj. Men det är inte ett typiskt jobb.
Blir du inte ensam här ute? Utan sällskap.
Det kommer ett par hundra människor hit varje helg.
Men det är skillnad att vara bland människor och att vara med dem.
-Kan jag ha låtit elakare? Förlåt. -Det måste verka underligt.
Jag...behöver vara i fred. Det är allt.
Måste rensa skallen på... saker och ting.
-Hur länge har du varit här? -Tre år.
-Tre år? Du måste ha rensat en hel del. -Det är renare, ja.
Det blir bättre. Det är fortfarande lite skumt.
Rensat eller skumt, det är en fin skalle.
Tack för det.
-Hur känns det i fotleden? -Bättre.
Bra, det blir snart mörkt. Vi bör ta dig till din kanot.
-Det är inga problem att ge dig skjuts. -Så snällt, men det går bra.
Dessutom vill jag inte lämna min kanot här.
Vi borde utbyta kontaktinformation, så du vet att jag kom över säkert.
Ja, det vore toppen.
Jag stal en karta från ditt kontor, jag hoppas att det går bra.
De är hur dyra som helst.
Använd då den här dyrgripen att skriva ner ditt nummer på.
Då kan jag ringa dig före middagen.
-Middagen? -Ja, du vet middag.
Man äter en måltid, på kvällen. Tillsammans.
Man samtalar mellan tuggorna, så man lär känna varandra.
-Nån gång nästa vecka? -Jag tänkte mig mer i kväll.
Min adress står på baksidan. Jag väntar dig vid niotiden.
Vi kan äta picknick under stjärnorna.
Du räddade mig i dag, låt mig tacka dig. Snälla?
Jag vet inte. Jag har mycket att göra uppe vid stugan.
Ja, jag märkte att den var ett centrum av aktivitet.
Kom igen, jag är så tacksam.
Det är bara middag, för Guds skull! Vi ses i kväll.
-Då ses vi. -Hej då.
Ole...dole...
Doff!
Hämta utrustningen. Vi åker om 5 minuter.
Han skjuter och sätter poängen.
Jag kommer.
Tack och lov! Jag trodde inte att det var nån här.
Vad gör du på ön så här sent?
Jag grundstötte på andra sidan ön. Jag började gå, men gick vilse.
Ditt ljus var det enda jag kunde se.
Du hittade mig. Kom in, så kan du värma dig.
Jag ber om ursäkt för röran.
-Vill du ha nåt? -Vatten vore toppen.
Följ med mig.
-Inte många boende här, antar jag. -Nej, det är bara jag.
En annan kille hann bygga en stuga innan det blev en statlig park.
Jag känner mig som en idiot som gick vilse så där.
Kings Island är inte så lätt att navigera runt.
Därav alla skyltarna som säger att man ska åka innan solen går ner.
Tack för det.
-Vad ska vi ta oss till med mr...? -Clay. Alla kallar mig bara Clay.
Du får nog stanna över natten, om du kan sova på golvet.
Jag har extra filtar och en kudde. I morgon får vi leta efter din båt.
-Det är lugnt. -Arbetar du här eller nere i stan?
Jag jobbar inte alls nu. Jag var i byggbranschen, men det går inte bra.
Jag har hört det. Det ekonomiska läget får många till friluftslivet.
Nåt positivt med allt, menar du?
Är det vad det här jobbet handlar om? Komma närmare naturen?
Det kan man säga. Jag kom hit för att få perspektiv på saker och ting.
Det är svårt att förklara. Jag ska hämta filtarna och kudden.
Jag ska faktiskt bort och kommer inte tillbaka förrän sent i kväll.
Ska du ut? Så här sent?
Du verkar ha tagit med dig en kniv till en pistolduell.
Jag måste medge att du är uppmärksam.
Måste vara din militära utbildning. Ducka när fienden kommer.
-Sätt dig. -Jag har inga pengar.
Tror du att jag skulle komma hit för det?
-Det är ju en guldgruva, va? -Vad vill du?
Det är inte vad jag vill, utan vad som är rätt. Rättvist.
Vad du än tror att jag gjorde, kan jag försäkra dig att det inte stämmer.
Där har du fel, Henry. Du kan inte garantera nån om nåt.
"Jag sätter alltid uppdraget främst. Jag accepterar aldrig nederlag."
"Jag lämnar aldrig en fallen vapenbroder bakom mig."
Låter det bekant?
Jag berättar det här, så att du förstår.
Jag visste att jag skulle misslyckas, precis som min farsa.
Och jag gjorde ingen besviken.
Så jag såg till att min lillebror blev min motsats.
Fick han näst högsta betyg, slog jag honom med bältet, så han höjde det.
Han var allt som jag inte var. Han var en toppelev. Hade allt.
Han tog värvning, för att kunna gå på college.
Jag sa att han måste bli den bästa soldaten som fanns.
Jag uppmuntrade honom. Som jag önskar att nån hade gjort med mig.
Han kom med i specialstyrkorna. Mitt livs stoltaste dag.
Några månader senare fängslades jag för överfall.
Det var där jag fick brevet. Decker hade dödats i Afghanistan.
-Decker. Är du Deckers bror? -Håll käften!
Det är svårt att acceptera att ens lillebror har blivit dödad.
Men det som gjorde det svårare, var att han hade övergivits-
-av sitt befäl och lämnats att dö i fiendens händer.
De skickade in oss utan att känna till riskerna. Det var inte mitt fel.
-Det var ingens fel. -Varför avgick du, då?
Militären fick dålig information. De gav ordern.
Det blev galet. Jag antar att jag inte stod ut längre.
Jävla skitsnack! Erkänn det.
Erkänn att du fick min bror dödad. Bekänn det nu.
Då ser jag till att du dör snabbt.
Om du fortsätter ljuga... Så lovar jag att det kommer att ta tid.
De beordrade oss in i en omöjlig situation. Din bror kom bort.
Följde vi efter, skulle alla ha dött. Jag måste skydda mitt team.
Du skyddade dig själv!
Du är en jävla fegis!
Du borde ha lett anfallet. Inte ha stått längst bak.
Hej, Henry, det är Kayla. Jag ville bara säga att jag är lite sen, men...
Du behöver inte göra det här. Vi kan lösa det.
Nej, det kan vi inte.
Det här är härlig, frisk luft, killar.
-Är du redo att dyka, Eto? -Strax.
-Francois? -Vi är nära.
-Hur ligger vi till med tiden? -Nästa skift om 3 timmar, 20 minuter.
-Det är lugnt fram till dess. -Jag vill vara borta om två timmar.
Vi måste ta upp 23 kg rent heroin.
Per kilo är det mer värt än ni.
Så gör er själva värdefulla.
Är du vaken?
Är du vaken? Upp med dig!
Jag är trött på att dra på dig. Upp med dig!
Du fick mig nästan. Bra att jag förberedde mig extra mycket.
Inget fick stoppa den här dagen. Förstår du det?
-Du mår inte bättre när det är över. -Jo, kanske. Stanna.
Ta den här.
-Vad gör du? -Den har en kula i loppet.
Sätt den mot huvudet och tryck av. Gör det ärbara.
-Lärde du dig om ära i fängelset? -Kanske det.
Jag satt av min straff.
Nu är det dags för dig att betala för dina synder.
Sätt den mot huvudet och tryck av. Annars gör jag det åt dig.
Jag ville göra så väldigt länge.
Varje jäkla dag. Tror du inte att jag klandrade mig själv?
Jag kunde inte ha skickat in fler män. Han skulle inte ha låtit det hända.
Ingen soldat skulle ha gjort det. Och han var en soldat.
Jag tänker att jag kunde ha gjort mer. Men jag vet inte vad.
Jag förlorade min karriär. Jag drack. Jag har en son.
Jag har inte sett honom sen min fru kastade ut mig.
Jag flydde så långt bort jag kunde. Och hamnade här.
Efter ett tag slutade det kännas som om jag hade dödat honom.
En liten bit i taget.
Så du kommer för sent. Förut hade jag gärna gjort det.
Gladeligen. Nu får du göra det själv.
Tyvärr.
Nåja.
Inte ett ord!
Det här är immigrations- och tullverket.
De patrullerar inte på natten. Inte utan att kontakta mig.
-Låt mig se era händer. -Jag nattfiskar forell.
-Ni måste lämna stranden. Nu. -Inga problem, jag fick inget.
-Vem är där med dig? -Jag är parkvakten.
-Vad är det som pågår här? -Jag kom på honom med nattfiske.
Han verkar ha fångat dig. Kan ni herrar stiga fram?
Ducka!
-Var det skottlossning? -Det är inte fyrverkerier.
Eto är träffad.
Helvete!
Fan.
-Kommer han klara sig? -Nej.
Skit händer.
Ni båda, kom till den här sidan.
Eto...
Slut dina ögon.
Vad fan var det där? Vem var det med geväret?
Varför var parkvakten där? Jag trodde att han var borträknad.
Jag vet inte. Vi hade honom under uppsikt.
Hur kan du inte veta?
Du vet inte hur nära du kom.
Nu går vi till landningsbanan. Nån kan ha hört skotten.
Ingen bor här förutom parkvakten. Vi kan utnyttja det här.
Vi fullföljer uppdragen med parkvakten. Han är utbildad, han kan dyka.
Vi jagar parkvakten. Vi dödar den andre killen.
Inga misstag. Ingen tvekan.
Nu drar vi.
Parkvaktens hus är tomt. Tecken på slagsmål.
-Telefonen är i bitar. -Det måste vara vår nye vän.
Sänk alla kanoter. Ingen kommer härifrån bortsett från oss.
Det ligger en båt förtöjd här. Motorn är fortfarande varm.
Sänk den.
Ingen bad dig att åka.
Lägg ner kajaken.
-Börja gå. -Vad ni än gör, så fortsätt.
Skräpa bara inte ner min park.
Parkvaktshumor? Väldigt roligt. Var är den andre killen?
Jag vet inte och jag vill inte veta. Han ledde mig hit under vapenhot.
Då blir du inte ledsen när vi dödar honom.
Jag har parkvakten. Av nån anledning ville han lämna ön.
-Men nu tror jag att han stannar. -Utmärkt.
Hoppsan.
Jag vill inte se dig död. De vill det.
De närmaste timmarna måste vi samarbeta om vi vill överleva.
Samarbeta? Har du blivit helt jävla galen?
När jag tjänstgjorde parade de ihop oss med pakistanska elitsoldater.
Inkompetenta rövhål som ville att vi skulle dö.
Vi gillade inte dem heller. Men vi samarbetade.
Trots att vi visste att nån gång, senare den dan eller 20 år senare-
-skulle vi försöka döda varandra igen. Förstår du vad jag försöker säga?
Kom då.
Jean? Rapportera, Jean.
Saul, vi har förlorat Jean. Var beredd på tungt motstånd.
Förstått. Jag tog med en karta från besökscentret.
Jag tittar på den nu och ser en annan stuga längre in på ön.
Ta hand om det. Jag är på väg.
-Vilka är de? -Exmilitärer. Franskkanadensare.
Troligen legoknektar. De jobbar för smugglare eller tar hand om spillet.
-Mycket drama för lite gräs. -De är för välbeväpnade.
-Det måste gälla nåt mer lukrativt. -Det verkar ju vettigt.
-Vad ska vi göra nu? -Vi måste kalla på hjälp.
Du förstörde min telefon, vi behöver en annan.
Det bor en man åt det hållet. Vi ska dit.
Stanna.
-Säkert att han har en telefon? -Vet inte. Det är enda alternativet.
Jag kan inte se parkvakten men det är en kropp på marken.
-Jag tror att det är Jean. -Håll dig till stigen.
Minimera kommunikationen. De kan höra vår radio.
-Från och med nu pratar vi franska. -Så var det med det.
Han visste det redan. Han är rätt smart.
Vad är det?
Din bror visste vad han gjorde. Han skulle inte ha låtit oss offra oss.
Om vår vapenvila ska hålla... Låt oss inte prata om min bror.
Du ska känna till historien innan du dödar nån.
I ditt ställe skulle jag inte nämna min bror medan jag har ett vapen.
-Du har en poäng. -Kom, vi går.
Fan också.
Två män. Beväpnade. Cirka 20 meter från mig.
-Jag kommer. -Nej, de är bara två.
-Hörde du det där? -Hörde vad?
Om du måste fråga, så hörde du inte.
Fragaria ananassa. Vild jordgubbe.
Jag visste inte att ni växte här.
De känner lukten av cigaretten på långt avstånd.
-Hur visste du? -Din tatuering.
Och intuition. Man får en känsla när nån vill döda en.
-Tiden? -2,5 timmar.
God afton, mina herrar. Kan jag få tala med den som har walkien?
Vi har tidsbegränsningar. Vi vill slutföra vårt arbete.
Avsluta det här nu och ingen annan blir skadad.
-Det är fel beslut. -Vi kan höra vad de vill.
Vi vet vad de vill. De är droghandlare. De vill ha sitt knark.
Jag vill inte verka framfusig, men jag vill ha parkvakten.
Den andre killen kan gå.
Det betyder inte att jag litar på dig. Gå.
Om du ändrar dig, så vet du hur du får tag i mig. Jag står i telefonkatalogen.
-Nu, då? -Vi letar reda på dem.
-Hur långt är det kvar? -Vi är nära, vi borde se den snart.
-Mr Sanderson? -Slå in dörren.
Nej, vi ska inte bryta oss in. Jag vill inte blanda in honom.
-Bara ringa och gå. -Strunta i fönstret.
-Det är vår bästa chans. -Nej, dörren.
Vi har inte tid med det här. Jag kryper in, sen du.
Jag kan inte sticka när jag är där inne.
Ett enda felsteg och du får ett nytt rövhål.
-Nu gör vi det här på mitt sätt. -Vad hände med tillit?
Jag litar på att du utför ett samtal.
-Vad är det? -Den är död.
-Ge den till mig. -Tror du att jag ljuger?
Fan också.
Vad tusan tror ni att det här är? Ett hotell?
-Lägg ner geväret på lådan. -Mr Sanderson...
Gör som jag säger, gosse!
Skynda er!
Okej.
-Du kände ju honom? -Det gör jag.
Mr Sandersson, det är Henry. Känner ni igen mig?
Jag har inte blivit dum i skallen. Ni bröt er in i mitt hus.
-Jag har rätt att skydda mig. -Vi är inte efter er, gamling.
Knarkhandlare jagar oss. De försöker döda oss.
Ni verkar försöka döda varandra.
-Det är komplicerat. -Det är det alltid.
Vi behöver bara låna er telefon. Ringa efter myndigheterna.
Telefonen fungerar inte. Stängde av den för några år sen.
-Vad fan gör den då framme? -Den ser trevlig ut.
Hej igen. Fint hus.
Kan ni göra mig en tjänst och skicka ut parkvakten?
Han är inte här. - Vi måste ut härifrån. Nu.
-Jag går ingenstans! -Det här har inget att göra med er.
Om de här typerna vill ta en tugga så ska de få käften full.
Täck baksidan, Morris. Ingen tar sig ut.
Försvinn från min mark!
Han är rätt snarstucken.
Ni där inne, jag hatar vapen. De är väldigt dåliga för miljön.
Men jag är inte korkad. - Lite hjälp, mina herrar.
Ducka!
Det kommer hit vandrare nu och då som försöker köra bort mig.
Vandrare? Tror ni att de är vandrare?
Vi måste härifrån! Vi är levande måltavlor här.
-Ta den här. -Är jag osynlig? Varför inte jag?
Jag känner inte dig. Men jag vet hur sån typer är.
Några skott och de flyr som skrikande grisar. Du ska få se.
-Ni förstår inte situationen. -Vi uppskattar er hjälp. Men det...
Ge oss parkvakten, så försvinner vi som en dålig dröm.
Jag vet inte vad det är med er, men ni måste komma över det.
Häng ihop, eller bli hängda var för sig.
En kniv? Vad fan ska jag göra med en kniv?
-Man kan göra mycket med en kniv. -Så mycket litar jag på dig. Ligg lågt.
Ni måste gå innan de har omringat oss.
-Det duger för mig. -Nej, ni följer med oss.
Jag har mina sätt att ta mig igenom det här. Stick nu!
Ut genom bakdörren, pojkar! Ta er österut. Du hittar, Henry.
Nej!
Stick. Innan jag skjuter dig själv.
Det här är ingen förhandling. Du hinner bli hjälte än.
-Jag har bara en chans. -Jag förde hit dem.
Om ni stannar, så stannar jag,
Nåja, låt gå.
Det avgör saken.
Nej!
Han är borta.
Jag låter dig gladeligen följa efter honom.
Men jag behöver dig för att komma från ön.
Menar du att man ibland måste lämna nån bakom sig?
-Har du fler patroner? -Jag trodde inte det behövdes.
Toppen.
Som den gamle mannen sa: Man kan göra mycket med en kniv.
-De är borta. -Morris, kom in.
Jag är träffad. De är borta.
-Var är du träffad? -I axeln.
Använd den andra. Rör på påkarna.
Vart tog de vägen?
Kyss min gamla röv!
-Är du säker på det? -Vänta. Ställ honom upp.
Ekologiskt. Bra jobbat.
När jag var en liten gosse hade min farmor en underbar gås.
Jag kallade henne Edith.
Efter den franska sångerskan Edith Piaf. Jag älskade den gåsen.
Alla tyckte att det var lustigt. En kväll, när vi satt ner till middag-
-sa farmor: "Edith smakar väl gott?" Jag sprang från bordet.
Jag kräktes och grät som ett barn. Sen dess är jag vegan.
Jag säger bara... Jag var tvungen att döda henne.
Vi förlorar tid, jag behöver min dykare.
Mitt tålamod förlorar sin vikt... Nej, hur säger man?
Jag börjar bli skitförbannad.
Nu drar vi.
Vi måste ta oss till andra sidan där din båt ligger.
Jag ljög lite om det. Jag betalade en snubbe för att hämta mig i morgon.
Har du nån reservplan?
Om du gömmer dig, så klarar du dig till morgonen.
-Gömma mig? Vad ska du göra? -Leda bort dem från dig.
Annars fångar de oss båda. Jag tar striden till den här galningen.
-Med vad? -Vad jag än har.
Allt vi har är den här.
Jag har tändstickor, fiskelina och lite rep.
Det skrämmer säkert skiten ur dem.
Jag var beredd på en natt. Inte för ett krig.
Det här kriget hittade oss.
Om vi båda överlever, låt oss sitta ner och prata.
Din bror var en underbar soldat. Han var måste vara i elitstyrkan.
Han skulle alltid vara först genom dörren.
Jag undrar vad eller vem som gjorde honom sån?
Han pressade alltid på. Du ska kanske tänka på det också.
Jag slår vad om att du gör det.
Inte en dag går när jag inte önskar att det hade varit jag i hans ställe.
Jag kommer behöva den här.
Jag ska uttrycka mig enkelt. Jag känner dig, Henry.
Jag vet mycket om dig, Henry.
Jag vet att du är tränad för djupvattensräddning och bärgning.
Det gör dig värdefull för mig.
Om du inte hjälper mig att hämta det jag kom för...
Då måste jag ge mig på din familj och döda dem, en efter en.
Jag kommer att börja med din son.
Det är din sista chans.
Av din tystnad drar jag slutsatsen att du har fattat fel beslut.
Det är dags att jaga. Kom.
-Vi börjar få ont om tid. -Fortfarande ingenting.
Xander, kom in. Jag ser ett ljussken.
Det verkar som om skitstövlarna har tänt en signaleld vid stranden.
Den mot nordväst. Det måste vara en av dem, kanske båda två.
Okej, åk in mot land. Fånga parkvakten levande. Alla går in.
Jag fixar det. Klart slut.
Fan också.
Din jävel!
Jag trodde att du ville se parkvakten död.
Det gjorde jag.
Vad förändrades?
Mitt sinnelag.
Kom igen, slockna.
Svimma av, för fan.
Kom igen, vakna.
Dö inte än. Ge mig en chans att döda dig.
Ja, det vore ju synd annars.
Se vad din kompis tappade.
-Jag har en massa frågor att ställa. -Jag har svaren.
Kanske även såna du inte vill höra. Jag berättar bara sanningen.
Låt oss komma härifrån. Jag hittade en kanot, om du inte vill simma.
Jag har nåt bättre.
Nej!
Har parkvakten blivit infångad? Ja eller nej?
Ni är så rövknullade!
Om jag räknar rätt är tre av er ute ur leken.
Dra åt helvete!
-Kom nu. -Nej, vi måste se hur vi ligger till.
-Hur många av er är det kvar? -Sug kuk!
När vi ville få nån på fängelsegården att snacka-
-så karvade vi ut ett öga. Jag ser att du har två.
-Det skulle du aldrig. -Du har tre sekunder på dig.
-Stoppa honom! -Som om han skulle lyssna på mig.
-Ett... -Okej! Okej!
Han heter Xander. Han vill att du ska dyka.
-Efter droger. -Jag sa ju det.
-Skryt inte. -Ni rövhål dödade vår dykare.
Xander visste att du var utbildad.
Så när ni dödade Eto behövde han dig för att dyka.
-Hur visste han att jag kunde dyka? -Han vet saker och ting.
-Finns drogerna i sjön? -Det är en last heroin.
-I en av sjöarna. -Hur många är det kvar?
-Bara Xander. -Bara en kille? Bra.
Slå honom medvetslös.
Nu sticker vi härifrån.
Ska ni lämna oss så snart, mr Taylor?
Här borta! Jag ska hålla det enkelt.
En halv miljon för tio minuters arbete.
Du har ingen kvar. Vi vet att du står ensam kvar.
Ditt bästa alternativ är att ta dig härifrån.
Försvinner du nu, så låter jag polisen ta hand om dig.
Annars kommer jag efter dig själv. Tro mig, du föredrar polisen.
Kom med kämparglöden! Jag gillar den här sidan av dig, Henry.
Jag vet vad du vill och jag kommer inte att dyka.
Du har förlorat förståndet. Du har bara lämnat lik efter dig.
Hör på noga, då. Jag har nån som du vill hålla trygg.
-Finns det nån mer här på ön? -Vilken färg hade kanoten du hittade?
-Kanoten? -Ja, vilken färg?
-Silver och blå. -Jag har en kvinna som vill säga nåt.
-Henry? -Kayla?
Du kom inte till vår dejt, så jag kom hit.
Mannen har en pistol. Han har en pistol, Henry.
-Det är sant, även om jag hatar dem. -Håll ut, Kayla, jag kommer.
Efter att du har utfört jobbet kan du åka med den unga damen.
Du har tio minuter på dig. Om du inte kommer... Låt oss inte vara negativa.
-Du kan inte klå den här killen. -Följ efter mig, men håll avståndet.
Om du ser en öppning, ta den. Annars håller du ögonen på Kayla.
Jag tycker att vi tar båten och drar härifrån.
Kayla, då? Det är mitt fel att hon ens är här.
Det är en till som du vill lämna.
Jag vill göra ett byte. Förhoppningsvis låter han henne gå.
Ta henne, hitta nåt som flyter och stick.
Direkt till fastlandet, se er inte om. Berätta allt för polisen.
-Inte allt. Stick nu. -Han kommer att döda dig.
Då borde du tacka honom.
Lycka till.
Det här är rättvisemärkta bönor från Colombia. Inga svedjebruk.
Men du bryr dig säkert inte om det.
-Var är hon? -Var är din vän?
Han tog Kaylas kanot för att hämta hjälp.
Men innan han hinner fram är vi färdiga och du har åkt.
-Varför betvivlar jag det? -Visa mig Kayla, eller så går jag.
Du glömmer att det inte är du som bestämmer här.
Du behöver mig. Det har du tydligt visat.
Det är sant.
Gå ut nu, flicka.
-Så där... -Låt henne gå först.
Jag kan hota henne. Du kan säga: "Låt henne gå."
Du kan hota mig. Och kan jag sätta min...
Mot hennes hals. Det är en enda stor cirkel.
Jag har inte tid. Hon väntar här eller så dör hon.
Du är den ende kvar. Vi gör det här på mitt sätt.
Du förlorar, parkvakten. Ner med pistolen.
Så där.
Du borde lära dig att knyta bättre knutar.
Ska vi gå nu?
-Kliv i. -Jag ska dyka. Låt henne gå.
Flickan stannar. Du gör klart jobbet och sen kan ni fara in i solnedgången.
Låt honom tänka sig vad jag kan göra med henne om han jävlas.
Var en gentleman, Francois.
Håll ut, jag ska få dig ur det här. Jag försvinner inte.
Han lovar. - Kom nu.
Francois. Ta hand om den.
Vet du vad? Jag är ingen ond person. Jag tjänstgjorde, som du.
-Jaså, på vems sida? -Nu är du otrevlig.
-Nu säljer du droger och dödar folk. -Det är sant. Var gick det fel?
Jag borde ha dödat dig när jag hade chansen.
-Mår du bra? -Ja, vad är det som händer?
-Vi ska sticka härifrån. -Vi kan inte lämna Henry.
-Han klarar sig själv, tro mig. -Han kommer bli dödad.
Han skadar honom inte förrän han får tag i drogerna.
Du har tid att hämta polisen och komma tillbaka. Nu går vi.
Stanna.
Upp med händerna. Vänd dig om långsamt mot mig.
-Vad håller du på med? -Ingen polis, herr Hagelbössa.
-Rövknull. -Helst inte.
-Hur går det? -Dräkten sitter lite trångt.
-Han måste ha varit kort. Din dykare. -Förolämpa inte Eto.
Klockar tickar.
-Så du kan se. -Tack.
Fäst kroken vid påsen. Dra två gånger i repet.
Du har åtta minuter på dig. Om nio är din väninna död.
-Kom inte för sent. -Ge mig 30 sekunder att ta mig upp.
Var försiktig, mr Taylor.
-Vad gör vi här? -Håll käften.
Jag ser i dina ögon att du inte mördar.
Du kan inte se ett skit i mina ögon. Förutom mina ögon.
Natten har varit svår för oss alla.
Xander brukar ofta låta mig göra mer för att distrahera nån. Mycket mer.
Det har kanske varit jobbigt för er, men för mig var det rätt lugnt.
-Så du är bara ett fnask? -Jag blir så sårad.
-Skjut mig om du ska skjuta. -Okej.
Jag ser att du inte är i nån bra form.
Kom fram, så kan vi...
Så kan vi lösa det här.
En båt närmar sig hamnen. Det är två poliser. Vad ska jag göra?
Var normal. Säg att du fiskade och att du betalar boten.
Dra inte ut på det.
God morgon. Vad kan jag göra för er?
-Har ni sett till parkvakten? -Nej, jag kom precis hit.
-Jag har nattfiskat lite. -Är det redan säsong för det?
Nej, där fick ni mig. Jag tänkte få ett försprång.
-Jag betalar boten. -Vi fick anmälan om oväsen från ön.
Vi försökte få tag i parkvakten.
Jag vet inte vad jag ska säga. Jag har inte sett nån här.
Skjut henne! Skjut henne!
-Vad i helvete? -Skyll er själva.
Kayla, möt mig vid hämtplatsen, jag har paketet.
-Var övertygande. -Det låter bra.
Jag tog hand om vår vän. Låt oss dra härifrån.
Väldigt duktigt.
-Bra jobbat. -Jag är inte klar ännu.
Här är en Magpul ACR, den fungerar efter att ha legat veckor i vatten.
-Du är toppen. -Vi är färdiga här.
Vrid om nyckeln, kör oss till land. Jag ska hämta Kayla och sticka.
Ge mig en enda sned blick, så dör du.
Du bestämmer.
-Påminn mig om vad vi gör här. -Lämnar drogerna till polisen.
-Du hamnar i fängelse. -Syftar du på de där poliserna?
Gå.
-Henry! -Håll käften!
-Du måste hjälpa mig, Henry! -Hon är med honom!
Fortsätt. - Vad gör du Clay?
-Han kommer döda mig! -Käften!
Jag ljuger inte för dig. Sikta inte på mig!
-Sikta inte på mig! Lyssna på mig. -Han är galen!
Vill du ha den här? Kom, då!
Du klantade till det, sötnos. Det är inte bra.
Henry!
De flesta människor använder inte alla fem sinnen samtidigt.
Jag använder allt jag har. Det är därför jag är bättre.
Det är min fördel.
Åh, vi ska leka i träden!
Jag kommer, mr Taylor.
Det finns ingen skam i nederlag. Sov, mitt barn.
Du måste skoja.
En man måste känna till sina begränsningar.
Du kan alltid säga "nästan", mr Taylor.
Adjö, mr Taylor.
Nästan.
Jävla bensin! Jag visste att den skulle förstöra allt.
Kom.
-Tack. -Inte ett jävla ord.
Jag säger inget.