RAȚA SĂLBATICĂ
Am lovit-o doar în aripă.
Blestemații ăștia de ochi ai mei! Văd tot mai rău...
Aport!
- Peters... - Da, domnule?
Sucește-i gâtul!
Ar fi păcat, mare păcat, domnule.
Dacă-mi permiteți, cred că știu pe cineva care ar putea fi interesat să...
Fă cum vrei, Peters...
Mulțumesc, domnule.
Traducerea: Dappon (alfiaro@yahoo.com)
Bine țintit, tată.
Scutește-mă, băiete...
Adaptare după piesa lui Ibsen de
Stoudioul Ackland
Bună, Henrietta.
Bunicul tău e acasă?
E în pod. Vă pot ajuta cu ceva?
E rănită. Mă gândeam că bunicul tău ar putea să...
- O doare? - Nu, o să se facă bine.
Ți-ar plăcea s-o păstrezi?
Vreți să spuneți că mi-o dați mie?
Nu, nu te mușcă.
Tată!
Bunicule, vino repede! Privește!
Ai mare grijă...
E rănită.
Este... sălbatică, Henrietta.
E a mea.
Bună, Henrietta. Cum se simte rața ta astăzi?
Și-a revenit complet, mulțumesc, dr. Roland.
- Bună dimineața, Gina. - Bună dimineața.
Harold!
Ce este?
Dacă ții să ajungi la timp la trenul ăla, trebuia să fi plecat deja.
Trebuie să le fac pe toate, eu, în casa asta?
Să știi că nu trebuie să te duci dacă nu vrei.
Nu, nu e vorba de Gregory.
Pe el abia aștept să-l văd. E vorba de...
treburile astea casnice care nu se mai termină!
Ei bine, pare destul de rezistent.
Stai! Vin cu tine.
- Da? - Doar mi-ai promis că pot să vin!
Serios?
Știi bine că mi-ai promis.
Bine, prințeso... Vino!
Ai grijă să nu se piardă rața sălbatică, da, bunicule?
Ei, drăcie... Ei, drăcie...
Vietățile sălbatice știu să se descurce, fata mea.
De câte ori trebuie să-ți aduc aminte, Gina?
Figura celui care stă în picioare trebuie să fie întoarsă și înclinată.
E-n regulă, îmi pare rău...
Dacă sunteți bună... așezați-vă...
și înclinați-vă spre...
Așa e foarte bine. Stați nemișcați...
E vorba de micile detalii, Gina. E vorba de...
lucrurile mărunte.
Vino, Henrietta, o să întârziem!
Cum arăt?
Acum e foarte bine.
Uite-l, Henrietta...
Gregory...
- Mă bucur să te văd. - Harold...
Dragul și vechiul meu prieten... Am sperat că o să fii aici.
Cât timp a trecut? 17 ani...
16.
- În vagoane! - Nu te-ai schimbat.
Ea cine este?
Sper că ați avut o călătorie plăcută, domnule Wardle.
Pentru mine?
Ea este... Henrietta. Fiica mea.
Încântat...
Nu știam că ai o fată...
Tata mi-a scris că te-ai căsătorit, dar...
Să pun bagajele în mașină, domnule Wardle?
O, da, mulțumesc, Peters, da.
Mulțumesc.
- Ce face rața? - E ca nouă.
Se pare vă viața de om însurat îți priește.
Am o soție bună, așa cum fiecare bărbat și-ar dori.
Și nici nu e lipsită de educație.
Sunt sigur de asta.
E uimitor cât de multe cunoștințe a preluat Gina de la mine.
Și de la prietenii mei.
Nu, Gregory, n-ai recunoaște-o pe Gina de acum.
Dar n-o cunosc.
- Care Gina? - Știi tu, Gina.
Lucra la... la tine acasă.
Vrei să spui Gina Larsen? Care a avut grijă de mama?
Da.
- Mă surprinde că tatăl tău nu ți-a spus. - Nu, nu mi-a spus.
Mânecile sunt un pic cam scurte, dar în afară de asta,
îți vine perfect, dragul meu.
Îți mulțumim că ni l-ai împrumutat, domnule Mollison.
Să nu mai vorbim despre asta, dragă doamnă.
Sunt mai mult decât fericit să văd că l-am scos să se mai aerisească.
Arăți foarte chipeș.
- Crezi că e-n regulă totul? - O, da...
O să-mi aduci ceva când vii?
Nu-l necăji pe tatăl tău, Hetta...
Dulciuri.
Am să șterpelesc niște dulciuri pentru tine.
O, cred că... Cred că nu. Fără pălărie în seara asta, dragă.
Ești un om norocos, Harold.
Mi-ar plăcea să am și eu niște doamne atât de devotate.
Să nu crezi că nu le apreciez!
Dr. Roland, nu mai face remarci răutăcioase la adrea mea!
Așteaptă numai să apară marea invenție, Henrietta...
Ei bine, Mollison, prietenul meu afurisit...
Trebuie să sărbătorim ieșirea la aer a fracului tău
cu o băutură dezgustătoare.
Poți să stai cât vrei tu de mult.
- Să te distrezi... - Mulțumesc, dragă.
La revedere, Hetta.
- Tată... - Da?
O, dulciurile! Nu, n-am să uit.
Doamnelor...
Sau mai degrabă "doamnă"...
...și domnilor!
În seara asta ne-am adunat aici
să marcăm ceea ce este înainte de toate un moment în familie.
pentru că oaspetele de onoare...
de la dreapta mea, este nimeni altul decât fiul meu, Gregory.
Așa cum vă spuneam, fiul meu Gregory...
Și în calitate de tată al lui, îi urez bun venit înapoi...
după mulți ani... după mult prea mulți ani de absență.
- Nu trebuia să mă inviți, Gregory. - Dar de ce?
- Păi n-am mai fost invitat zilele astea. - O, Harold, nu vorbi prostii...
În seara asta ne-ai dat un vin roșu destul de bun. Din ce an este?
1900. Unul din cei mai buni ani din ultimii 50 de ani, mi s-a spus.
Credeți că vinul roșu diferă mult, de la an la an?
Dacă variază mult?
Ei bine, văd am irosit un vin bun cu dumneavoastră.
Fotografia e profesia dumneavoastră, nu-i așa?
Da...
Boabele de strugure sunt ca fotografia. Au nevoie de lumina soarelui.
Înțeleg...
Și dacă e mai vechi de douăzeci de ani, e mai dulce.
Nu, domnule Summers?
Doriți o țigară de foi, domnule Ackland?
Hai să luăm puțin aer...
Pentru Dumnezeu! Ce dorești la ora asta?
Trebuie să ajung la birou, Peters. E foarte important.
Biroul s-a închis acum câteva ore. Știi asta.
Da... Dar știu că Gray e aici.
Așa că vrei să fii băiat de treabă și să mă lași să trec, te rog?
- Lasă-mă să trec! - Ai grijă să ieși tot pe aici când pleci!
Tâmpitule...
Lucrează la birou, nu-i așa?
Mai primește câte ceva de copiat, din când în când.
Cu toate că era mare grangur la vremea lui.
Maior în războiul din Sudan, dacă poți să crezi.
Maior? El?
A intrat partener în afaceri cu niște păduri, cu domnul Wardle, pentru fabrică.
Lucrurile au mers prost... Iar vina a picat pe maior.
S-a terminat urât de tot.
A ajuns la pârnaie?
Cu 4 din minte fac...
- Hetta, citești acolo, sus? - Nu, mamă.
- Cât am plătit pentru unt? - Șase bănuți.
Și nu uita berea...
E șocant să vezi la cât se ridică toate acestea la un loc.
Măcar am făcut 8 pfunzi și șase bănuți pe fotografii, astăzi.
Știi...
Când eram la liceu,
erai un model pentru noi toți.
Credeam că tu...
Ai auzit despre invenția mea?
Nu, n-am auzit.
Despre ce e vorba?
E legată de fotografie.
Și e...
E încă în fază de proiect, dar...
În curând va fi gata.
Și atunci...
numele de Ackland...
Dar Harold, asta e extraordinar! Felicitări.
Mulțumesc, Gregory.
Dar cum de...
Cum de...
te-ai apucat de fotografie?
Păi de fapt din cauza tatălui tău.
Vezi tu, Gina avea deja experiență în retușări.
Așa că s-a gândit că ar fi cea mai nimerită profesie pentru mine.
Ei bine, sunt de acord cu el.
Tatăl tău a fost cel care m-a stimulat.
- Adevărat? - O, da.
Păi asta e ...
Frumos din partea lui.
- Le vrem până vineri. - Bine.
Bănuiesc că nu puteți să...
să-mi dați un mic acont, nu?
Știți că asta nu este permis.
Acum ar fi mai bine să plecați, domnule maior.
Nu e bine să stai afară, George. Riști să te căptușești cu o răceală.
Voi doi, veniți înăuntru! Se răcește cafeaua.
Vino...
Ce cină! Aproape cât una din muncile lui Hercule!!
Da.
Cafea, domnule?
Iertați-mă că am dat buzna așa, dar...
Toate ușile erau încuiate și...
N-aveam pe unde să ies, înțelegeți...
Așa că... Îmi pare rău...
Dar am...
Peter, de ce l-ai lăsat pe idiotul ăsta să vină până aici?
Neîndemânatic... Sunt un neîndemânatic. Îmi pare rău. Atât de rău...
Îmi pare foarte rău.
Îmi pare rău.
Cine e vagabondul ăla bătrân?
Cineva care lucrează la birou.
Peters...
Ai grijă ca maiorul Ackland să ducă acasă câte ceva...
O sticlă de coniac...
- Era tatăl tău? - Da.
Dar l-ai ignorat complet!
Cred că am să plec, Gregory.
O să-l ajung din urmă în drum spre casă.
Doar nu pleci, Harold?!
- Ba da. - Transmite-i Ginei dragostea mea.
Și spune-i că am s-o invit foarte curând aici ca s-o văd.
Mulțumesc. Am să-i transmit.
Harold?
Toți anii ăștia am fost la fabrica de cherestea.
Am avut o groază de timp să mă gândesc.
Iar acum știu cu certitudine un lucru.
Cel mai important lucru în viață...
e adevărul.
Este singurul mod de a trăi.
Înțelegi?
Da.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Am visat că locuiesc în săli de marmură
Înconjurată de servitori și de sclavi
Acum ascultă aici la mine...
Ackland a trasat harta.
El a inclus și tereurile statului.
El a tăiat pădurile statului...
A fost ideea lui.
Eu doar mi-am pus obrazul ca să-l ajut să iasă din încurcătură.
Și ce s-a ales de bietul Ackland? Este...
Haide... Sunt unii oameni care...
care cad și se duc la fund la cea mai mică lovitură
și nu mai ies niciodată la suprafață.
Crede-mă, am făcut tot ce mi-a stat în putință.
Atât cât să nu stârnesc tot felul de bănuieli.
Nu mă îndoiesc de asta.
Păi, știi, îi mai dau lui Ackland de lucru la birou
pentru care îl plătesc mult mai mult decât merită.
De ce i-ai plătit lui Harold școala pentru meseria de fotograf?
Familia aia mă costă o grămadă de bani, într-un fel sau altul.
Ai făcut asta pentru ca el să se poată însura cu Gina Larson?
Nu știam că te interesau atât de mult foștii noștri servitori.
Pe mine nu. Dar pe cineva din casa asta îl interesau.
Păzește-ți limba...
Nu s-a schimbat nimic. Tu încă nu poți înfrunta adevărul.
Minciuni, minciuni și iar minciuni,
îngrămădite una peste alta ca o crustă care acoperă cangrena de dedesupt.
O, da, ai dreptate într-o privință. Nu s-a schimbat nimic.
Toți anii aceștia n-au însemnat absolut nimic pentru tine.
Nu, ai rămas același predicator moralist care erai când ai plecat.
Poate chiar mai rău.
Uită-te la oaspeții tăi! Uită-te la ei! Uită-te la ei!
Ei bine, ce-i cu ei?
Se joacă de-a baba oarba! Nu crezi c-ar trebui să te joci și tu cu ei?
O, Mollison! Iartă-mă, Roland. L-ai văzut pe tatăl meu?
Nu. S-a terminat deja petrecerea?
Trebuie să ajung acasă.
Haina reverendului Mollison merită un tratament mai bun.
- Doar o înghițitură la Laneway... - Nu, trebuie să mă întorc. Noapte bună.
Tată!
Bună, Hetta!
Am crezut că o să lipsești de ani de zile!
O, nu... A fost doar o cină festivă.
Toți ceilalți au plecat și ei.
- Tata a ajuns acasă? - Da. E în camera lui.
- A spus ceva? - Nu, nimic important.
S-a dus să mai ia niște documente de copiat de la contabilul domnului Wardle.
L-ai văzut?
Mă duc în camera lui să-i spun noapte bună.
O, nu! Nu vrea să vorbească cu nimeni.
Este... Este ocupat.
Aș fi vrut să rămâi măcar noaptea asta. De dragul aparențelor.
Nu.
Am să stau în oraș. La un hotel, undeva.
Gregory, mă lasă ochii. Am să orbesc.
Sunt un om foarte singur, Gregory.
Te căsătorești cu doamna Summers?
- Ei bine, și dacă aș face-o? - Stai liniștit, eu doar...
Mă întrebam de ce ai ținut să vin aici, iar acum am aflat.
Ai vrut încuviințarea mea.
Sau măcar... încuviințarea mea formală.
Trebuia să fi vorbit deschis când...
i-ai întins capcana tatălui lui Harold. Trebuia să-l fi prevenit.
Da...
Trebuia să fi vorbit ATUNCI.
N-am făcut-o.
Pentru că mi-a fost frică de tine.
Ei bine, s-ar părea că frica a dispărut.
Și în cele din urmă am trecut la vin.
Vin roșu, la drept vorbind.
Și știi că prostul ăla bătrân habar n-avea
că totul depinde de an?
Și de lumina soarelui, firește. Exact ca în fotografie.
Totul depinde, înțelegi, de cât de mult soare au boabele de strugure.
Tatăl tău știe absolut tot.
Îți stă minunat în frac, tată.
Nu-mi vine rău, având în vedere că n-a fost făcut pentru mine.
Poate că mă strânge puțin la umeri, dar...
Știi, Hetta, cred că seara de astăzi e pentru smochingul meu.
Mulțumesc, Gina.
Nu uita că asta trebuie să ajungă înapoi la Mollison la prima oră a dimineții.
N-am să uit.
Vin, Hetta.
O, da...
E mult mai bine așa, Hetta.
Nestingherit și ușor... Mi se potrivește mai bine, nu crezi?
Da, tată.
Acum e mult mai bine.
Mi s-a părut mie că-ți aud vocea, Harold!
Nu m-ai văzut la Wardle, nu-i așa?
Nu... Mi s-a spus că ai fost pe acolo.
Așa că m-am gândit să vin și eu, acasă.
Foarte frumos din partea ta, bătrâne.
- Totul e-n ordine în pod? - O, da, totul.
În ordine și la locul lor.
Rața e la locul ei, în coș, ca un îngeraș.
Trebuie să-mi curăț pipa.
Scuzați-mă...
- Tată... - Ce?
Știi foarte bine.
Nu, jur că nu știu. Despre ce e vorba?
Te rog nu te mai preface...
- Unde le-ai ascuns? - Ce?
- Ce-ai promis că-mi aduci! - O, am uitat!
Vrei să mă necăjești, nu-i așa?
O, mi s-a șters complet din minte.
Dar așteaptă... Am ceva. Dă-mi te rog fracul domnului Mollison.
Ia să vedem...
Uite...
Dar e doar o bucată de hârtie!
E mai mult decât atât, te asigur...
Citește aici...
Meniu.
Și asta e tot ce mi-ai adus?
Dar dulciurile erau îngrozitor de rele. De-a dreptul grețoase.
Îți spun eu ce...
Tu citești de aici, iar eu îți povestesc ce gust avea.
Nu în seara asta...
Doamne păzește!
Cel care întreține toată familia se întâmplă să uite un lucru mărunt
și se alege cu priviri acre de la doamnele lui îmbufnate!
Asta e pentru pădure!
Nu uita de micile îmbunătățiri din pod!
Harold!
Mâine, tată. Primul lucru, mâine dimineață.
Sunt o mulțime de retușuri de făcut.
Mi-e teamă că nu sunt prea reușite.
Portretele astea nu se mai termină...
S-a mai anunțat cineva că vine în după-amiaza asta?
Nu.
Nimic nu se poate obține fără efort, Gina.
Ce altceva să mai fac?
Am făcut cât de multă reclamă am putut.
Bănuiesc că n-a venit nimeni să vadă camera.
Nu...
Nimeni, de la cina ta festivă de ieri.
După cum era de așteptat...
Îmi pare rău dacă par nerezonabil.
Acum simt o presiune extraordinară.
Cine e?
Bună dimineața, doamnă Ackland.
Poate că nu vă mai aduceți aminte de mine.
Ba da, cum să nu, domnule Gregory.
Îmi amintesc de dumneavoastră.
Gregory!
Ce plăcere!
O plăcere...
Așa...
E udă.
Ei bine... Vino și fă-te comod...
Bună dimineața...
Henrietta.
Gina...
Va să zică asta e casa ta, Harold...
Păi ăsta e studioul meu.
De obicei stăm aici pentru că e mai mult spațiu.
Mai avem o cameră de oaspeți în spate, de închiriat.
- Luați și chiriași? - Păi încă nu avem.
Sunt extrem de greu de găsit.
- Un ceai, Gina? - Îl fac eu, tată.
Ea e singurul copil?
Cea mai mare bucurie a noastră.
Și cea mai mare îngrijorare.
Ce vrei să spui?
Începe să-și piardă vederea.
O, e îngrozitor. Îmi pare rău.
Ei bine, e doar în fază incipientă, dar...
Doctorul spune că e inevitabil.
Știi care e cauza?
Se pare că e ereditară.
Și mama lui Harold avea vederea foarte slabă.
Biata copilă...
- Ea știe? - O, nu...
N-are nici cea mai mică bănuială.
Dar eu am inima frântă, Gregory.
- Câți ani are Henrietta acum? - Aproape 13.
- Ziua mea e poimâine. - Adevărat?
Dumnezeule, ești înaltă pentru vârsta ta.
Nu-i așa?
Înseamnă că voi v-ați căsătorit... Când să fi fost...?
Suntem căsătoriți de 14 ani.
De atâția ani?
Da, într-adevăr.
Da... Așa este.
Henrietta începe să semene foarte mult cu dumneavoastră.
Apropo...
Spuneați că aveți o cameră de închiriat.
- Da. Știi pe cineva? - Aș putea s-o iau eu?
O, nu, domnule Gregory...
Nu e deloc așa cum v-ați dori să fie.
Aș vrea s-o iau, dacă se poate.
Ei bine, Gregory... Am fi încântați.
Bețivii ăia doi de jos fac multă gălăgie.
Care bețivi, Gina?
Ei bine, unul din ei este...
profesor de științe umaniste...
Sau așa ceva.
În realitate e preot caterisit. Iar celălalt e medic.
Vin... Vin foarte târziu acasă și...
Și cântă.
Păi n-o să mă deranjeze.
Cred că ar trebui să vă mai gândiți până mâine.
Nu păreți foarte... încântată că voi sta aici.
O, Doamne! Nu, să nu credeți asta!
Atunci am să mă mut în seara asta.
Oare... Oare sunt beat?
Nu ești beat, Mollison. Ești alt om.
Cel demonic.
Care nu-i făcut să-și croiască un drum drept prin viață.
Trebuie să mă las cuprins de amoc din când în când.
Îți mulțumesc, prieten bun... - N-ai pentru ce.
Presupun că sunt un fel de doctor,
așa că trebuie să am grijă de oamenii bolnavi din jurul meu.
Din păcate, toți sunt bolnavi, într-un fel sau altul.
Scoate-ți clopotul, Cartea și lumânarea, domnule reverend Mollison!
Oro sufăr eu de halucinații,
ori suntem în prezența unui căutător al Adevărului.
Unul împotriva căruia am luptat de multe ori în ariergardă.
Lumea e mică, domnule Wardle.
Bună seara, dr. Roland.
E domnul Wardle Junior, Mollison,
care a binevoit să se întrețină cu fracul tău, aseară.
Ești beat, Roland.
Nu atât de beat încât să uit de ideile nebunești în care crezi
și pe care le vâri sub nasul tuturor!
Îmi dai voie?
Mulțumesc.
În picioare, domnule reverend!
Întâlnirea asta reclamă o mică exorcizare.
De toți îngâmfații, băgăreții și reformatorii...
Doamne, scapă-ne!
Tată...
Avem musafiri.
Ți-l mai amintești pe Gregory Wardle?
Fiul?
Ce dorește? S-a întâmplat ceva?
Nu, tocmai m-am întors de la fabrica de cherestea, domnule maior Ackland.
Unde obișnuiați să vânați. Sus, în munți.
Pădurea... arată la fel?
Nu, mă tem că e puțin rărită de când n-ați mai trecut pe acolo.
E riscant...
Pădurile... se răzbună.
Am petrecut...
o groază de timp în colțul acela de lume.
Dar acum zilele dumneavoastră de vânătoare au apus.
Ai putea fi surprins. Nu-i așa, Harold?
- O, nu, nu e chiar așa de rău. - Să-i arătăm?
Nu, nu în seara asta.
Ce vrea să-mi arate?
Nimic... Nimic.
- Nu e lumină, nu vedem nimic. - E lună, netotule!
Haide, tată, te rog...
Bine.
Ce-au acolo, sus?
Nimic deosebit, credeți-mă...
Acesta e strict departamentul tatălui meu, înțelegi.
Alea sunt chiar... găini?
Ai dreptate.
Veniți!
Prea repede.
Uite!
- Doar nu e un iepure, nu? - Ai auzit asta, Harold?
Privește... Vino aici, vino aici...
Și acum...
Acum ce vezi aici?
Văd...
un coș cu o pasăre în el.
O pasăre, zice...
E o rață, nu-i așa?
Dar ce fel de rață?
Nu e o rață obișnuită.
Wardle, băiete...
E o rață sălbatică.
Și e a mea.
- Cum ați prins-o, domnule? - Nu eu am prins-o.
A fost...
rănită în aripă de un...
domn din localitate a cărui...
vedere nu e foarte bună.
Se ducea la fundul lacului...
Dar eu credeam...
Dar eu credeam că rațele sălbatice nu mai revin niciodată la suprafață.
Nu.
Acest...
domn...
are un câine...
Un câine foarte inteligent.
S-a scufundat și...
a adus-o înapoi.
În loc să-i sucească gâtul, mi-a dat-o mie.
Și cum se simte acum?
Privește cât de grasă este!
S-a adaptat foarte bine.
Se pare că tatăl tău a ațipit.
Nu-ți face griji pentru asta.
Ăsta e al tatălui tău?
Da.
Are o adevărată poveste.
Serios?
Când au venit să-l aresteze,
a încercat să...
Ce? Să se împuște?
Da.
Numai că n-a putut.
Era stricat, înțelegi...
Gândește-te ce înseamnă asta! Să fii soldat...
descendent din... doi locotenent-colonei...
și să nu fii în stare să apeși pe trăgaci.
Poți să înțelegi asta?
Da, pot.
Foarte ușor.
Eu nu pot.
Ei bine...
Vă urez noapte bună.
Și eu o să mă adaptez, ai să vezi.
Exact ca rața ta sălbatică.
Deși aș prefera să fiu câinele inteligent care s-a scufundat și a adus-o înapoi.
Despre ce vorbești?
Cred că altceva voia să spună.
Oamenii nu spun întotdeauna ceea ce vor să spună. Nu-i așa?
O, Gray...
Aș vrea să afli unde e fiul meu.
Ai putea încerca la Ackland, mai întâi.
Dar fii discret, da?
Am aflat că Mollison și Roland au făcut-o iarăși lată azi noapte.
S-ar putea să fie mai degrabă genul de...
de invitație aici, sus... pentru o mică...
Numai să nu vină înainte să-mi termin treaba.
Nu, nu, nu nu, nu... Firește, firește...
Nu, nu... Poți să-ți faci treaba ta mai departe, cât poți de bine.
Bine, atunci. Între timp poate că mai lucrezi și tu și isprăvești din treburile tale.
Dar lucrez!
Lucrez cât mă țin puterile!
- Ești ocupat, băiatul meu? - Nu așa se vede?
Păi atunci, dacă ești foarte ocupat... Hm...
Tu ești ocupat, tată?
Păi dacă tu ești foarte ocupat, atunci și eu sunt foarte ocupat!
Bine.
Nu sunt chiar așa de ocupat, totuși.
Tată, eu credeam că lucrezi la copiile alea.
O, da. Păi tipul ăla, adică Gray, mai poate aștepta o zi, două.
Nu-i o chestiune de viață și de moarte, nu?
- Păi nu ești sclav, nu? - Nu.
Apoi mai este... cealaltă treabă de făcut.
Vrei să te duci acum, sus?
Da. Bună idee.
Păi da...
Trebuie isprăvită odată, nu-i așa?
Întocmai. Da.
- Harold... - Da?
Totuși, aș vrea să mutăm jgheabul de apă, până la urmă.
Dar tată, asta spun și eu tot timpul!
- Da? Ce este? - Credeam că vrei să lucrezi la fotografii.
La naiba! Nu pot să fac nimic în casa asta fără să fiu întrerupt!
Bine.
Tu ce vrei?
Voiam doar să stau cu tine.
- Te pot ajuta cu ceva? - Nu, am să fac totul eu singur.
Numai să mă țină puterile.
- Nu spune asta! Te ajut eu! - Nu! Au să te doară ochii.
Nu, n-au să mă doară.
Nu?
Bine, dar numai...
câteva minute
Dar nu eu o să fiu responsabil dacă te dor ochii, Hetta.
Ești o fată deșteaptă.
Am încercat din răsputeri...
Tatăl tău e un om norocos, nu-i așa?
Ce vreți să spuneți?
Că te are pe tine și pe mama ta să-l ajute.
O, eu nu fac prea multe. Nu-mi dau voie.
Dar mama face fotografii, le developează și le imprimă.
Face absolut totul.
Cred că ar trebui să-l golim înainte să...
- Nu reușim, dar se poate muta! - E foarte plin, tată.
- E foarte plin. - Nu este!
Așadar mama ta se ocupă de fapt de afaceri?
Doar n-o să-i fotografieze tata pe Tom, Dick, Harry, sau mai știu eu cine!
Păi trebuie să fie undeva!
Mă întrebam doar dacă l-ai văzut, asta e tot.
Eu nu prea observ cine intră și cine iese toată ziua de la doctor.
Dar așteptau musafiri, asta știu.
Nici n-ai idee cât de mult înseamnă pentru mine aceste momente, Gregory.
Tatăl tău nu mănâncă cu noi?
Tata preferă să iasă la vânătoare, ziua.
- Vânează din nou? - Doar în pod.
Puțină carne de porc, dr. Roland?
Casa asta se poate lăuda cu toate utilitățile, Wardle.
Teren de vânătoare în pod,
un doctor și un cleric la parter...
O bucată grasă de porc, Mollison?
Mollison te-a deranjat cumva când l-am adus azi noapte acasă, Gina?
N-aș spune asta.
Ei bine, tată, ăsta e unul mare.
O zi bună pentru sport, domnilor...
Iertați-mă, eu nu pot... Din cauza iepurelui.
Carnea de iepure e foarte gustoasă. E foarte fragedă.
Dulce ca zahărul.
Oricum, bucurați-vă de masă, domnilor! Cred că eu...
Scuzați-mă...
Bea puțină apă gazoasă, omule!
Să bem pentru bătrânul vânător!
- Sănătate! - Sănătate, tată!
Și pentru indispensabila ta soție, Gina, care face ca totul să fie atât de plăcut!
Pentru Gina!
Și pentru mama micuței noastre rațe sălbatice!
Pentru tine, Henrietta!
Recunoaște, domnule Wardle...
Nu găsești că e plăcut, măcar o dată,
să stai la o masă îndestulată, în sânul unei familii fericite?
Dacă tot ai întrebat, dr. Roland, mărturisesc...
că nu sunt niciodată în largul meu în prezența putorii.
Ce vreți să spuneți?
Putoare?
Aerisesc cum trebuie camera asta în fiecare zi.
Nu vorbesc despre ceva care se poate înlătura prin...
prin deschiderea ferestrelor.
Iartă-mă că spun asta, dar nu se poate să fi adus tu această putoare cu tine?
Nu te băga, Roland!
Am puternica bănuială, tinere domn Wardle,
că idealismul tău blestemat încă mustește de putregai,
undeva, într-unul din buzunarele tale de la spate.
- Îl port în inimă. - Puțin îmi pasă unde îl ții!
Numai să nu încerci să-l împrăștii aici cât sunt eu prin preajmă,
altfel ai să cobori treptele astea pe fund, până jos...
- Nu, nu... - Încearcă numai să mă dai afară!
Tăceți, amândoi! Nu vreau violență în casa mea.
Iar dumneavoastră învățați să vă purtați dacă vreți să locuiți aici.
Iertați-mă...
Harold, hai să ne plimbăm! Vreau să vorbesc ceva cu tine între patru ochi.
- Nu mai poate să aștepte? - Nu, nu poate.
Să-mi iau pălăria...
Nu te duce.
Doctore...
Mama domnului Gregory și-a pierdut mințile înainte să se stingă...
Crede-mă... E nebun.
Bietul om suferă de o inflamare acută a scrupulelor!
- Întotdeauna a suferit. - A scrupulelor?
- E o boală gravă? - Cea mai gravă.
Bănuiesc că de mine depinde să aplanez asta.
Nu, nu! Nu te duce, Harold!
Rămâi cu musafirul nostru, Gina!
- Nu lipsesc mult. - Te rog, nu te duce...
N-o să lăsăm să se răcească mâncarea.
Gregory, îmi pare teribil de rău.
Mă spionezi?
Nu, dar voiam să te previn să nu te amesteci.
Nu cred că a spune adevărul înseamnă "amestec".
Ei bine, crezi că el va aprecia eforturile tale?
Da, deoarece cunoscând adevărul, poate s-o ia de la capăt.
Să-și clădească un viitor eliberat de toate minciunile astea.
O, Gregory, lasă la oparte misiunile astea înalte ale tale
și revino cu picioarele pe pământ.
Acum ascultă-mă. Îți ofer să fii partener la firma mea.
Partener?
Da, mă gândesc să mă duc sus, la fabrică, din motive de sănătate.
Aș vrea să preiei tu afacerile de aici, din oraș.
Nu vreau nicio părticică din afacerile tale. Le am pe ale mele de care să mă ocup.
- Nu-ți cer asta de două ori. - Nici nu e nevoie.
Dumnezeu să te ierte...
Să mă ierte? Dar El este cu mine!
Dar el niciodată, dar niciodată nu întârzie la masă!
Întotdeauna îi e foame!
Poate că el și prietenul lui au luat masa undeva.
Vorbești de lup...
Tată?
Tată!
Am crezut că te-ai rătăcit!
Ai fost plecat timp de secole!
Nu ți-e foame?
Nu... Nu tocmai.
- Te simți bine? - Sunt puțin obosit, Hetta.
Nu ești obișnuit cu plimbările lungi, nu-i așa?
Omul trebuie să se obișnuiască cu multe lucruri în viață, Hetta.
Ai să înțelegi asta când ai să fii mai mare.
Ți-ai făcut plimbarea?
Nu.
Atunci fugi!
- Dar trebuie să vezi ceva în pod! - Nu-mi mai spune toate prostiile tale!
- Cum adică? - Lucrurile au să se schimbe aici, Hetta.
N-am să mai pun niciodată piciorul în pod!
Începând de mâine, am să mă apuc serios de lucru.
Dar mâine e ziua mea!
Atunci de poimâine.
Și cum rămâne cu jgheabul de apă pentru rața sălbatică?
S-o ia naiba de rață sălbatică! Îmi vine să-i sucesc gâtul!
Nu... Nu trebuie să spui asta!
- E a mea... - Știu, Hetta.
Și de aceea nu mă lasă inima.
Dar așa ar trebui să fac.
Cu tot ce a trecut prin mâinile omului aceluia!
O, nu, nu, nu fi supărată...
Ți-am spus, n-am să mă ating nici măcar de un fir de păr...
N-am să-i fac niciun rău, Hetta.
O, Heta... Tu și cu mine...
Noi doi.
Acum du-te să-ți faci plimbarea.
Am o grămadă de lucruri de făcut.
Du-te, Hetta!
Nu te îngrijora...
Nimeni n-are să-ți mai facă niciun rău.
A plecat de aici ca să-ți spună despre mine?
E adevărat că a existat ceva între...
tine și tatăl lui?
Când erai în serviciul lor?
Nu. Nu e adevărat.
Nu atunci.
Se ținea tot timpul după mine...
Iar doamna Wardle bănuia asta.
Își vărsa mânia pe mine...
ajungând până la urmă să mă tragă de păr.
Așa că am plecat de la ei și m-am întors la mama.
Mama alerga după doi iepuri deodată...
Asta ce înseamnă?
Pe atunci domnul Wardle era văduv.
Unul foarte bogat.
Și nu mă slăbea deloc.
Și ce urmărea?
N-ar fi fost mulțumit până când n-ar fi obținut ce-și dorea.
Deci Gregory a avut dreptate.
Cum ai putut fi atât de necinstită?
Și în toți acești ani, noi...
Dacă aș fi știut atunci ce fel de femeie erai...
Nu meriți să fii mama copilului meu!
Dacă ți-aș fi spus...
te-ai mai fi însurat cu mine?
Păi asta e...
e limpede.
De aceea...
De aceea n-am îndrăznit să-ți spun.
Când mă gândesc la asta...
Tot ceea ce eu numesc casa mea ...
se datorează...
afemeiatului ălui bătrân...
Un țap...
Nu se poate să uiți toți anii pe care i-am trăit împreună.
Ce fel de ani?
De minciuni!
Mă simt ca o...
ca o muscă prinsă în plasa minciunilor tale.
Așadar regreți fiecare oră din fiecare zi pe care am petrecut-o împreună?
Tu nu?
Eu n-am timp pentru regrete.
Ceea ce nu pot eu să înțeleg e că n-ai avut...
conștiință!
Trecutul n-are nicio legătură cu asta.
Întotdeauna te-am iubit, Harold.
Întotdeauna am fost fericiți împreună.
Fericiți? Fericiți?!
Pot să intru?
- Ei bine, prieteni... - Dumnezeu să vă ierte, domnule Gregory.
Nu e ușor să accepți adevărul,
dar este singura temelie pentru o fericire adevărată.
- Trebuie să fii convins de asta, Harold! - Poate.
Dar sunt nevoit să înghit un hap foarte amar.
Nu aștepta miracole de la mine!
Mă gândeam eu că te găsesc aici! Ce dracu mai pui la cale?
Încerc să pun bazele unei căsnicii adevărate.
Să-i ajut s-o ia de la început.
Dacă nu-l alungați pe nebunul ăsta, are să vă distrugă pe amândoi.
Nu e din cauza mea, este...
Câte "căsnicii adevărate" ai văzut în viața ta?
- Mai niciuna. - Nici eu.
Fiindcă s-au bazat pe minciuni!
- Ascultă, bazele vieții mele sunt... - Nu mai vorbi prostii! Acum ascultă...
În căsnicia asta e împlicat și un copil care trebuie protejat!
Ce știi dumneata despre asta, dr. Roland?
- Te referi la ochii Hettei? - Nu, n-are nicio legătură cu ochii ei.
Este la o vârstă foarte dificilă.
Cum adică, vârstă dificilă?
Adolescența.
Ei bine...
Cât timp sunt eu aici...
Cât timp sunt pe acest pământ, nimeni n-o să...
Nimeni n-o să-i facă niciun rău!
Sper din tot sufletul că vorbești serios.
"...care contează puțin dacă sufletele noastre vor fi judecate"
"de îndată ce părăsesc trupul sau după multe veacuri."
"Deoarece dragostea ei depinde numai de starea în care se află ea"
"exact în momentul în care părăsește această lume,"
"acest considerent ar trebui să-l determine pe fiecare creștin"
"să vegheze mereu asupra lui"
"și să-și păstreze conștiința curată."
Ei, doamnă Summers,
ați venit să vedeți cum trăiește cealaltă jumătate de lume?
Am venit doar să aduc un cadou pentru ziua de naștere, dragul meu Roland.
Un cadou pentru ziua de naștere?
Pot să i-l dau eu Henriettei?
- De ce tu? - E în camera mea.
Nu se simte în apele sale astăzi.
- Sper că nu e nimic grav... - Secret profesional.
Și știi că eu pot să țin un secret...
Dacă ai avea grijă de tine măcar pe jumătate cum ai grijă de alții!
La revedere, dragul meu Roland.
La revedere, Bertha.
Bertha, mă bucur atât de mult pentru tine!
Dă-mi voie să-ți urez multă fericire!
Mulțumesc, Gregory.
Dacă vorbești serios.
Tu nu spui nimic, Harold...
Eu spun să ai grijă, atâta tot.
Am avut foarte mare grijă, ca să spun drept.
I-am spus tatălui tău tot ce poate să spună cineva cu sinceritate despre mine.
și, drept răspuns, el a fost la fel de cinstit cu mine.
Vorbește cu mine cu sinceritatea unui copil,
și de aceea știu că vom fi foarte fericiți împreună.
- Și cum în curând va fi neputincios... - Să nu vorbim despre asta acum!
N-are niciun rost să încercăm să ascundem asta, oricât de mult și-ar dori el.
O să orbească.
Eu voi fi vederea lui de acum înainte!
Dacă ai nevoie de ceva, Harold,
domnul Wardle a spus să fii bun și să-i transmiți lui Gray.
Mulțumesc, doamnă Summers.
Te rog să-i transmiți complimentele mele logodnicului dumitale,
și să-i spui că intenționez să mă achit de tot ce-i datorez.
Dar n-avem bani să facem asta...
Spune-i că lucrez fără odihnă la invenția mea.
Tot ce am să câștig de pe urma ei o să folosesc pentru a-mi plăti datoria.
Ce se petrece aici?
Foarte bine atunci...
Ar mai fi fost două, trei lucruri pe care voiam să le discut cu tine, Gina.
dar pot să aștepte pentru altă zi.
La revedere.
Aș spune că m-am purtat corect, nu-i așa?
Acum ești omul pe care-l prețuiesc, Harold.
Lucrul care îmi insultă simțul dreptății
e că tatăl tău e capabil să aibă o căsnicie adevărată în timp ce eu...
- Și totuși, el o să orbească. - Nu e absolut sigur, să știi.
Ar fi mâna soartei dacă nu se întâmplă asta.
Mamă, tată, priviți! Am primit o scrisoare!
N-am mai primit niciuna până acum. E pentru mâine.
Scrie "Domnișoarei" pe ea.
"Domnișoarei Henrietta Ackland." Privește!
Ăsta nu e scrisul tatălui tău?
Ba da.
Pot s-o deschid, Hetta?
- Păi ar trebui s-o facem mâine... - Sunt sigură că e ceva drăguț.
Da...
Ce scrie?
- Despre un dar care va fi făcut. - Ce fel de dar?
Dar tot ce-i aici e despre bunicul!
Ce scrie?
Domnul Wardle îi scrie Henriettei...
că bunicul ei...
nu mai trebuie să se obosească să mai copieze acte
și că poate să primească 5 lire pe lună ori de câte ori are nevoie.
Ceea ce înseamnă, firește, până când...
moare.
Se îngrijește de bătrân...
După care banii vor merge către...
Henrietta.
Către mine? Toți?
Atâta timp cât va trăi.
Mă auzi, Gina?
Nu te bucuri?
Mă bucur, da... Ne bucurăm, Gina?
Dar poți lua tu banii, tată... Ți-i dau pe toți ție și mamei.
O, da, mamei tale! Da, așa ar trebui să fie.
Știi ce face, nu-i așa?
Încearcă să mă cumpere din nou.
Mamă, ce-a vrut tata să spună?
Du-te și du tava la bunicul tău!
Ei bine...
Iată răspunsul meu pentru domnul Wardle!
Iar acum, Gina...
Vreau adevărul.
Are fiica ta vreun drept...
să locuiască sub acoperișul meu?
- Tu mă întrebi asta? - Vreau un răspuns direct.
Henrietta e a mea sau...?
Nu știu.
Cum aș putea să știu?
În cazul acesta...
eu nu mai am ce căuta aici.
Harold, nu...
Nu face nimic pripit! Trebuie să...
Voi trei trebuie să rămâneți împreună dacă vreți să dobândiți vreodată...
E prea târziu pentru asta, Greg.
Înțelegi?
- Eu n-am niciun copil. - Tată! Tată!
- Nu mă atinge! - Nu! Te rog! Nu pleca!
Uită-te la ea! Uită-te la ea!
Nu pot... Nu... mă atinge...
Te rog, mamă! De ce face asta? Oprește-l!
Nu te părăsește, Hetta! Se va întoarce!
- Ascultă-mă, se întoarce! - Ce i-am făcut tatii?
- Nu i-ai făcut nimic! - Trebuie să-l găsesc!
Henrietta! Hetta, vino înapoi!
Vino înapoi!
- Tată! - Henrietta, vino imediat înapoi!
Henrietta!
Henrietta, vino acasă...
- Tata nu mă mai dorește. - Ba da! Ba da.
Poate că de fapt nu sunt a tatii.
De ce spui asta?
Am citit ceva asemănător.
Poate că mama m-a găsit iar tata a descoperit asta.
Credeți că m-ar iubi la fel ca înainte?
Chiar mai mult. Așa cum îmi iubesc eu rața sălbatică.
La urma urmei, și ea a fost găsită.
Da.
A fost...
E cu adevărat o pasăre sălbatică, știți...
N-are nici prieteni, nici familie.
Și nimeni nu știe de unde vine.
Biata rață sălbatică...
Tata spunea că vrea să-i sucească gâtul.
O, n-ar face asta.
A spus că așa ar trebui.
Dar mi-a spus că ar cruța-o de dragul meu.
Henrietta... Ce-ar fi dacă...
Ce-ar fi dacă ai sacrifica rața sălbatică de dragul lui?
Cel mai de preț lucru din lume, pentru tine...
Vreți să spuneți că credeți că asta l-ar putea face să mă iubească din nou?
Sunt sigur că așa ar fi.
Crede-mă...
Gândește-te la mine...
ca la un frate.
Fă-o, Henrietta...
Aș putea să-i cer bunicului să facă el asta?
Da.
Dar nu-i spune mamei!
Ea n-ar înțelege.
Poți să faci asta?
Da...
Mâine dimineață.
Haide... Bea!
Cât de credul și de prost am fost!
Toți suntem proști, omule...
Lasă-mă-n pace!
- Lasă-mă-n pace! - Vino înapoi, prostule!
Mergem în marș, ca la război.
Înainte, ostași creștini!
Lasă-mă-n pace!
Mergem în marș, ca la război.
- Lasă-mă! - Haide, Harold...
Avem nevoie de tine!
Ca să terminăm invenția ta.
Cristos, stăpânul ceresc...
Ne conduce împotriva dușmanilor.
Înainte, la luptă!
Privește la flamura Lui...
Intră...
Voiam doar să mă asigur că e cu voi.
Doamna Ackland era îngrijorată.
Nu putea ajunge acasă azi noapte, era prea beat.
Băutura ne face pe toți niște porci.
Dumnezeule, auzi-l...
- E bolnav? - Cine nu e?! Și aici te includ și pe tine.
Și care e remediul tău?
Cel mai bun stimulent dintre toate.
- Minciuna fără de care nu se poate. - Minciuna fără de care nu se poate?
Amăgirea de sine, dacă preferi.
Da...
Amăgirea de sine este principiul care stimulează viața.
Harold se crede inventator...
Iar eu îl încurajez.
Dar bătrânul maior Ackland a descoperit singur tratamentul.
El împușcă iepuri închipuindu-și că sunt urși.
Cel mai fericit vânător de pe pământ. Iar eu îl încurajez și pe el.
Poate că sunt minciuni, dar fără ele s-ar duce la fund.
Mi-e teamă că nu pot fi de acord cu tine.
Vrei să distrugi puțina fericire pe care o are?
Cum am putea ține o petrecere fără tata?
O să vină curând.
Mamă, de ce a încetat să mă mai iubească?
- Ce-am făcut de l-a supărat? - N-ai făcut nimic rău, Hetta.
Sunt sigură că va fi uitat toate acestea când se întoarce.
Oare cei mari iubesc într-o zi iar a doua zi nu?
Pentru ca în ziua următoare să iubească din nou?
Câteodată.
Cei mari sunt ciudați.
Promit că vor iubi pentru totdeauna și...
arareori o fac.
Unii promit chiar că-și vor da viața pentru cei pe care-i iubesc.
Și nu înseamnă că sunt mincinoși, doar că...
Cred asta atunci când o spun și...
și apoi uită.
Tu ai promis vreodată că-ți vei da viața pentru cineva?
Nu.
Dar dacă ai fi făcut-o, ți-ai ține promisiunea?
Nu știu.
Bănuiesc că nu sunt altfel decât ceilalți adulți.
Eu mi-aș ține-o.
Nu fi proastă, Hetta!
N-ai făcut-o, nu-i așa?
Să fac ce?
O, te referi la rața sălbatică...
Nu...
N-ai avut curajul.
O, nu cred că e vorba de asta.
Doar că...
azi noapte părea o idee foarte frumoasă,
dar nu știu cum, în dimineața asta...
Se va întoarce la tine de îndată ce vei fi făcut sacrificiul acela.
Se va întoarce...
Nu e prea distractiv să te plimbi de unul singur.
Tatăl tău întârzie în dimineața asta.
- N-ai chef să vânezi astăzi, bunicule? - Nu.
E vreme rea.
E înnorat. Nu poți să vezi nici la un pas înaintea ta.
Nu ți-a venit niciodată chef să împuști și altceva...
în afară de iepuri?
Și iepurii ce-au, dacă nu e cu supărare?
Ce-ai zice de rața sălbatică?
Ei, drăcie, ei drăcie... Nu te îngrijora, n-aș face niciodată asta.
Nu cât trăiești tu.
Se spune că sunt foarte greu de împușcat.
Probabil că nici n-ai putea.
Binecuvântat să-ți fie sufletul! Bineînțeles că aș putea.
Cum, bunicule?
Nu rața mea, vreau să spun... Ci alta.
Ei bine, trebuie să le împuști în piept. Ăla e cel mai potrivit loc.
În sensul invers al penelor, niciodată în sensul penelor, asta e șmecheria.
- Și atunci mor? - O, da...
O, da, mor dacă o faci așa cum trebuie.
Ei bine...
Trebuie să... să mă dichisesc puțin...
Să fiu ca scos din cutie pentru petrecerea de ziua ta, nu?
O, te-ai întors...
N-am să te deranjez prea mult. Nu rămân.
A, nu, sigr că nu... Arăți îngrozitor, să știi.
- Te-ai întors pentru ziua mea! - Nu te apropia! Nu te apropia de mine!
Ține-o departe de mine, Gina!
E foarte mult de lucru în pod, draga mea.
- De ce? - Fugi acum...
Așteaptă până când tatăl tău își ia micul dejun.
- Am nevoie de cărțile mele. - Care cărți?
Cărțile mele științifice. Revistele pentru invenția mea.
O, vrei să spui astea, nu-i așa?
Oare cine le-o fi pus acolo?
Așadar ne părăsești cu adevărat?
Păi eu credeam că aste e evident.
Bine...
Nu pot sta aici ca să fiu înjunghiat în inimă în fiecare minut din zi!
Dumnezeu să te ierte pentru asemenea gânduri.
Ei bine, mi-ai dovedit că e...
Tu mi-ai adus acuzații.
Tu să dovedești!
Cu un trecut ca al tău?
Nu știu pentru cine ai întins masa
pentru că eu n-am să mai mănânc sub acoperișul ăsta!
Și acum...
Acum...
Am nevoie de schemele mele, am nevoie de însemnările pentru autobiografie,
am nevoie de revistele mele...
Bănuiesc că sunt în pod. Azvârlite acolo...
Scoate-o de acolo, Gina!
Pentru Dumnezeu, trebuie să stea și ea undeva!
Hai, afară!
În ultimele minute în care mai sunt aici, aș vrea să fiu scutit de contactul cu străinii.
- Vorbește serios, mamă? - Nu...
Du-te în camera ta. Încă nu ți-ai făcut patul.
Împachetatul ăsta mă stoarce de puteri.
De ce nu mă lași pe mine?
Ți se răcește ceaiul.
Ă... foarte bine.
- Ce cauți? - Untul.
- Îl aduc acum. - Nu, e-n regulă. O să mănânc fără.
Văd că n-ai aruncat scrisoarea asta.
Îmi pare rău, o fac chiar acum.
E a tatii, să știi...
- Avem lipici? - O, da...
Îl aduc acum.
E mai bine așa...
Doar pentru mai multă siguranță.
Nu, asta vine în partea de jos, Gina.
Pune o bucată din aia jos, pe spate...
- Harold, nu mă așteptam să te găsesc... - Eram lihnit de foame, Gregory.
Nu-mi pot permite să-mi pierd puterile acum.
Trebuie neapărat să pleci?
Nu sunt făcut pentru a fi nefericit.
Dar Harold, acum ai adevărul pe care să clădești.
Iar apoi...
- Mai e invenția ta! - Niciun cuvânt despre asta!
Totul a fost deja inventat.
Nu, Gregory, scrisoarea aia e doar începutul.
Domnul Wardle ar putea veni în orice clipă s-o ia pe Henrietta de lângă mine.
O, Harold, chiar crezi asta?
Păi ce-aș putea face eu, un biet fotograf,
când au să spună: "Vino la noi! Lumea e a ta"?
Ce-a fost asta?
Bunicul, în pod...
Nu, eu...
Am fost un prost.
Când te gândești că toți acești ani mi-am făcut griji pentru vederea Henriettei
și în tot acest timp eu am fost cel orb!
Dar să presupunem că...
Henrietta ți-ar dovedi mai presus de orice îndoială
că te iubește, Harold...
Nu...
Nu, eu...
am o bănuială care mi-a încolțit în minte.
O am de ceva vreme.
Henrietta nu m-a iubit niciodată cu adevărat.
Iată dovada!
Lăsați-ne în pace, domnule Wardle!
Întoarceți-vă la casa dumneavoastră de pe colină și la...
visele dumneavoastră nesăbuite.
Nimeni n-o să știe niciodată
cum s-a întâmplat acest lucru cumplit.
N-a fost un accident.
S-a găsit praf de pușcă ars pe rochia ei,
aproape de inimă.
Traducerea: Dappon (alfiaro@yahoo.com)
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania