IN EPISOADELE ANTERIOARE...
Mă numesc Sherlock Holmes, iar adresa e strada Baker 221B.
O zi bună !
Da, asa e intotdeauna.
Ai avut o zi proastă ?
Abia te-ai mutat cu el si deja solutionati cazuri.
Ia te uită ce fericit esti ! E rusinos !
Cui ii pasă de asta ? Doamnă Hudson, jocul a inceput !
Nu transforma oamenii in eroi.
Nu există eroi si, dacă ar exista, eu n-as face parte dintre ei.
O să-ti ard inima !
Gata, asta e de ajuns.
- Ai chiloti pe tine ? - Nu.
Bun...
Asa mă vei tine minte, ca femeia care te-a bătut.
Dar n-a existat niciun monstru.
Iată-ne aici in sfârsit !
- Adio, John ! - Sherlock !
- Tigările te vor omori. - Ticălosule !
Fiorul pe care ti-l dă urmărirea, sângele care-ti aleargă in vene,
doar noi doi impotriva tuturor.
Asteaptă !
Va trebui să ne punem de acord.
Ti-am cerut incă un miracol.
- Te-am rugat să nu fii mort. - Te-am ascultat.
Taci ! Nu dezlegi mistere, ci le complici inutil !
Omul de acolo va muri in curând. Jocul a inceput. Dezleagă misterul !
E un geniu al santajelor.
N-ai ocazia să faci pe eroul de data asta, domnule Holmes.
Sunt un sociopat fără probleme antisociale !
Nu există inchisoare in care-l putem inchide pe Sherlock
fără să avem o revoltă zilnică.
E nevoie de aprobarea ta pentru cealaltă optiune.
Pentru cele mai bune momente, John.
V-a fost dor de mine ?
Cum e posibil asa ceva ?
- Cum te simti in exil ? - Abia am plecat.
Sper că ti-ai invătat lectia.
Cine are nevoie de mine ?
V-a fost dor de mine ?
Anglia.
INTR-O LUME PARALELĂ...
Al doilea război din Afganistan a adus multora onoruri si avansări in grad.
Dar pentru mine a insemnat doar nesansă si nenorocire.
Gata, dom' căpitan !
M-am intors in Anglia cu sănătatea distrusă iremediabil
si un viitor sumbru.
In aceste conditii e firesc să fiu atras de Londra,
această mare hazna de care sunt atrasi toti pierde-vară si leprele imperiului.
Watson !
Sunt Stamford. Iti aduci aminte ?
Am fost impreună la Barts.
Da, desigur... Stamford !
Cerule mare ! Unde ai fost ? Esti slab ca un târ !
M-am intors. Multi n-au fost la fel de norocosi.
- Acum ce faci ? - Am nevoie de o locuintă.
Ceva decent si la pret acceptabil. Nu e usor.
Nu esti primul care-mi spune asta pe ziua de azi.
Da ? Cine a fost primul ?
Cerule mare !
Se pare că e un experiment.
Cadavrele sunt lovite pentru a se stabili la cât timp după deces mai apar vânătăi.
- Există un scop medical ? - Nu cred.
Nici eu. Deci unde e prietenul tău ?
Scuză-mă !
Sper că nu te intrerupem.
- Inteleg că ai fost in Afganistan. - Doctorul Watson, domnul Sherlock.
- Reflexe excelente ! Te accept. - Poftim ?
Am pus ochii pe un apartament aproape de parcul Regent.
- Ni-l putem permite impreună. - Cine a zis ceva de locuintă ?
I-am spus de dimineată lui Stamford că vreau un coleg de apartament.
Acum e insotit de un bărbat cu alură de militar,
bronzat si cu o rană recentă, iar astea sugerează
o misiune in Afganistan si abandonarea ei fortată.
Concluzia e evidentă. Vom finaliza detaliile mâine-seară.
Vă rog să mă scuzati.
Mă asteaptă o spânzurare in Wandsworth si nu vreau să inceapă fără mine.
- O spânzurare ? - Interesul e pur profesional.
Cânt la vioară si fumez pipă. Presupun că nu te deranjează.
- Nu... - E clar că esti obisnuit
să nu-ti termini propozitiile. Ne vom intelege de minune.
Ne vedem mâine la ora 19:00.
Mă numesc Sherlock Holmes, iar adresa e strada Baker 221 B.
Da, asa e intotdeauna.
SHERLOCK MIREASA ABOMINABILĂ
Traducerea: BlackAmber si zanduka
SEDIUL REVISTEI THE STRAND
Ziare ! Luati ziare !
Luati ziare !
- Se vinde "Diamantul albastru" ? - Ca pâinea caldă, doctore Watson.
Luna viitoare o să avem vreo crimă ca lumea ?
- O să stau de vorbă cu interlopii. - Dacă nu vă e cu supărare.
- E cumva el ? E acolo ? - Nu.
Nu e. Ziua bună !
Dii !
Crăciun fericit, domnule Holmes !
Domnule Holmes !
As vrea să mă anunti când ai de gând să vii acasă.
Abia dacă stiu eu, doamnă Hudson.
Asta e problema cu boiernasii de tară dezmembrati.
Toată lumea stie că e greu să-i programezi.
- Ce-i acolo ? - Nu e treaba ta.
- Multumesc ! - Ati prins ucigasul, domnule Holmes ?
L-am prins, dar caut incă picioarele. Să zicem că e remiză.
Am observat că ai publicat incă o poveste, doctore Watson.
- Da. Ti-a plăcut ? - Nu.
- Niciodată nu-mi plac. - De ce ?
Fiindcă niciodată nu spun nimic.
Dumneata spui că eu conduc clientii si vă servesc micul dejun.
Ăsta e, in linii mari, rolul dumitale.
Ce anume ?
Să nu te simti marginalizată, si eu sunt "in cuscă".
Sunt proprietăreasa voastră, nu intriga unei povesti.
Te referi la "Câinele din Baskerville" ?
Ai făcut camerele atât de sterse si mohorâte !
Ilustratorul e de vină. Isi face de cap !
A trebuit să-mi las mustată ca să mă recunoască lumea.
De-a lungul multor ani am avut privilegiul să consemnez
faptele remarcabilului meu prieten Sherlock Holmes.
Uneori e dificil de ales
care dintre numeroasele lui cazuri va fi prezentat cititorilor mei.
Unele sunt prea delicate ca să fie povestite,
in timp ce altele sunt incă proaspete in mintea oamenilor.
Dintre numeroasele noastre aventuri, niciun caz nu l-a impins pe amicul meu
in astfel de extreme fizice si psihice
precum cazul "Miresei abominabile".
Cerule mare !
Doamnă Hudson, e o femeie in camera de zi !
Are vreun scop ?
E clientă. I-am spus că esti plecat, dar a insistat să astepte.
Vrei să iei loc ?
- Ai intrebat-o ce vrea ? - Intreab-o tu !
Dumneata de ce n-ai intrebat-o ?
Cum as fi putut ? Eu nu vorbesc niciodată !
Dă-i câteva replici, ce naiba ! E in stare să ne infometeze !
Bună ziua ! Sunt Sherlock Holmes, iar el e colegul meu dr Watson.
Poti vorbi liber de fată cu el, căci rareori pricepe ceva.
Inainte de asta dă-mi voie să fac câteva observatii.
Ai un simt al umorului cam drăcesc,
de care te folosesti ca să-ti usurezi suferinta.
Te-ai căsătorit recent cu un bărbat cu un caracter aparent plăcut,
dar care te-a abandonat
in favoarea unei tovărăsii indoielnice si de moravuri dubioase.
Apelezi la noi ca ultimă instantă,
in speranta că impăcarea poate fi incă posibilă.
Cerule mare !
Toate astea se deduc, fireste, din parfumul tău.
Din parfum ?
Da, ceea ce mie imi aduce informatie, iar tie nenorocire.
- Cum asa ? - Eu am recunoscut-o, iar tu nu.
- Mary ! - John...
De ce Dumnezeu te dai drept clientă ?
N-am găsit altă cale să-mi văd sotul, sotule.
A fost un caz cu implicatii internationale.
- A fost omorât un boiernas... - Dar au fost chestiuni presante.
Nu mă supăr că pleci, dragule, mă supăr că nu mă iei si pe mine.
Dar ce poti tu să faci ?
Tu ce faci ? Te plimbi de colo-colo, iei notite si arăti surprins.
De ajuns !
Scena e pregătită, cortina se ridică.
- Suntem gata să incepem. - Ce anume ?
Ca să dezlegi un caz, uneori trebuie să dezlegi altul.
- Deci ai un caz nou ? - E vechi, foarte vechi.
- Va trebui să cercetez adânc. - Unde ?
In mine insumi.
Lestrade, nu mai pândi la usă si intră odată !
- De unde ai stiut că sunt eu ? - Pasii tăi sunt inconfundabili.
Mai usori decât ai lui Jones, dar mai grei decât ai lui Gregson.
Abia am urcat. Doamna Hudson nu vorbeste.
Mă tem că a deviat la critica literară prin satiră.
E o tendintă tulburătoare la proprietăreasa modernă.
- Ce te aduce aici in ziua ta liberă ? - De unde stii că sunt liber ?
De când ai venit, replicile tale sunt adresate carafei.
Watson, dă-i inspectorului ceea ce e limpede că vrea.
Cu ce te putem ajuta, Lestrade ?
N-am nicio treabă, dar mi-am zis să trec pe la voi.
- E o vizită de curtoazie ? - Da, sigur, pentru urările de rigoare.
- Crăciun fericit ! - Crăciun fericit !
Bine că s-a terminat !
Inspectore, ce intâmplare ciudată te obligă să vii la mine,
dar ti-e rusine să o povestesti ?
- Cine a zis că s-a intâmplat ceva ? - Tu, cu toate, mai putin prin vorbe.
Holmes, ai gresit diagnosticul.
Atunci corectează-mă, domnule doctor.
Nu voia să bea ceva, ci avea nevoie să bea.
Nu e rusinat, ci se teme.
Tânărul meu scriitor invată ! Doamne, ce repede cresc !
Watson, redă-i curajul inspectorului. Inspectore, ia loc !
Să stiti că nu mi-e frică.
Frica inseamnă intelepciune in fata pericolului
si n-ai de ce să te rusinezi.
- Multumesc ! - Ia-o cu inceputul.
- Tu ! - Nu ! Te rog !
Tu ?
Stai o clipă !
- Când s-a intâmplat asta ? - Ieri-dimineată.
Cum a fost descrisă fata miresei ?
"Albă ca moartea, cu gura ca o rană sângerândă."
E o exprimare artistică sau adevăr ?
Multi ar spune că e acelasi lucru.
Da, idiotii. Exprimare artistică sau adevăr ?
- I-am văzut fata după aceea. - După ce ?
Tu ?
Sau eu ?
Serios, Lestrade ? O femeie isi zboară creierii in public
si tu ai nevoie de ajutor ca să găsesti făptasul ?
- Scotland Yardul a ajuns foarte jos. - Nu pentru asta am venit.
- Am presupus. - Cum se numea mireasa ?
Emelia Ricoletti. Ieri a fost aniversarea nuntii ei.
Fireste, a fost chemată politia, iar trupul ei a fost dus la morgă.
Asa se procedează. De ce ne spui ce putem presupune ?
Din cauza celor intâmplate după aceea.
Cartierul Limehouse, după câteva ore.
El e Thomas Ricoletti, sotul Emeliei Ricoletti.
Mergea la morgă să-i identifice rămăsitele ?
După cum s-a văzut, a fost scutit de drumul ăsta.
Să nu mă uiti
Să-ti amintesti fata...
Cine esti ?
Fata de la moară...
De ce faci asta ? Spune-mi cine esti !
Recunosti cântecul nostru, dragule ?
L-am cântat la nunta noastră.
Emelia ?
Esti moartă ! Nu poti fi aici, ai murit !
Nu-i asa că sunt frumoasă, Thomas ?
La fel de frumoasă ca in ziua căsătoriei noastre.
Ce naiba se intâmplă aici ?
Tu ce crezi, chipesul meu prieten ?
E o nuntă fortată.
"Până ce moartea ne va despărti." In cazul ăsta de două ori.
- Extraordinar ! - Imposibil !
Superb ! Sinucidere in public, omor comis de un cadavru... Ne răsfeti, Lestrade.
Watson, ia-ti haina si pălăria.
- Unde mergem ? - La morgă.
N-avem timp de pierdut. Rareori poti spune asta despre morgă.
Iar eu stau aici degeaba ?
Deloc, draga mea. Ne va fi foame la intoarcere.
Incă ceva. Să port tweed la morgă ?
E musai dacă te impinge diavolul, Watson.
Doamnă !
- Să stii că iau parte la campanie. - Ce campanie ?
- Votul femeilor. - Si sunteti pentru sau impotrivă ?
Afară !
Au plecat iar ?
Ce viată duc domnii ăstia...
Da, domnii ăstia !
Nu te amări. Era să uit. Ai primit asta.
NEINTÂRZIAT
Doamnă Hudson, spuneti-i sotului meu că voi ajunge târziu.
- Am niste treburi urgente. - S-a intâmplat ceva ?
Un prieten are nevoie de mine.
- Vai de mine ! Ce prieten ? - Anglia.
E un pic cam ambiguu.
Cine e de serviciu la morgă ?
- Stii tu cine. - Intotdeauna e el...
Spune-mi ce idiot a făcut asta !
E pentru binele tuturor.
Femeia asta e moartă. Are doar jumătate de cap.
Nu e un pericol pentru nimeni.
Spune-i asta sotului ei. E sub cearsaful ăla.
Orice s-a intâmplat aseară in Limehouse, făptasa nu e o moartă !
S-au intâmplat si lucruri mai stranii.
- Si anume ? - Lucruri stranii...
Parcă esti un copil !
Asta e treabă făcută de un bărbat. Unde e ?
Holmes !
Hooper !
Intoarce-te la treabă !
Ai venit să ne uimesti cu trucurile tale magice ?
Există ceva asupra căruia vrei să-mi atragi atentia ?
Absolut nimic, dle Holmes. Poti pleca oricând vrei.
Eu i-am cerut dlui Holmes să vină. Colaborează cu el.
E un ordin.
Există două "aspecte de interes",
asa cum spui mereu in povestirile doctorului Watson.
- Nu spun niciodată asa. - Ba da, destul de des.
In primul rând, ea e Emelia Ricoletti. A fost identificată fără echivoc.
- Nu există nicio indoială. - Cine a fost aseară in Limehouse ?
- Tot Emelia Ricoletti. - Imposibil. Era moartă, se afla aici.
A fost recunoscută de sotul ei chiar inainte de decesul lui.
N-avea motive să mintă si nu s-ar fi putut insela.
O cunostea si birjarul. E ea fără doar si poate.
Nu putea fi in două locuri in acelasi timp.
Asa e, Watson. Un loc e limita pentru cei decedati recent.
Holmes !
- Puteau fi gemene ? - Nu.
- De ce nu ? - Fiindcă nu sunt niciodată gemene.
Emelia n-a avut nicio soră.
A avut un frate mai mare care a murit acum patru ani.
Poate era o geamănă secretă.
- Ce anume ? - O geamănă secretă.
O geamănă de care n-a stiut nimeni. Poate că totul a fost pus la cale.
Din clipa zămislirii... Absolut profetic !
- Niciodată nu sunt gemene, Watson ! - Atunci ce teorie ai ?
Mai important, care e problema ta ?
- Nu inteleg... - De ce erai atât de speriat ?
Nimic nu justifică atacul asupra carafei mele
si de ce ai permis arestarea unei moarte.
Din cauza celuilalt aspect de interes.
Are o pată de sânge pe deget.
Ar fi putut ajunge acolo pe multe căi.
Asa e, dar mai e ceva.
Nu exista mai devreme.
Si nici asta.
TU
Tu !
Tu ?
Tu ?!
Holmes...
Si-a pus pistolul in gură si si-a tras un glont in cap.
Partea din spate a capului lipsea cu desăvârsire...
Cum ar fi putut el supravietui ?
- Adică ea. - Poftim ?
- Nu el, ci ea. - Da, fireste !
Vă multumesc pentru acest caz fascinant !
Vă telegrafiez după ce il solutionez. Watson !
Cauza decesului e plaga impuscată, asta e limpede,
dar există semne de tuberculoză. Poate e bine să-i faci o autopsie.
- Avem nevoie de toate informatiile. - Ce ager esti când lipseste tăticu' !
Eu văd anumite aspecte, asa cum Sherlock trece altele cu vederea.
- Chiar asa ? - Da, exact asa !
Fascinant... Ce trebuie să facă cineva
ca să se evidentieze intr-o lume a bărbatilor...
- De ce a spus asta ? - Intoarce-te la treabă !
Ei bine, Holmes... Cu sigurantă ai o teorie.
Nu incă. Chestiunea e complicată. E foarte complicată.
Va trebui să cercetez si mai adânc.
BIRJARUL DECLARĂ: "A fost doamna Ricoletti !"
CRIMĂ ORIBILĂ IN WEST END ! O DESCOPERIRE ALARMANTĂ
FANTOMA, IDENTIFICATĂ ?
Abia după câteva luni am reusit să reluăm acest caz ciudat.
Chiar si atunci circumstantele au fost neobisnuite.
Acum sunt cinci si sunt toate la fel.
Taci, te rog ! Asta e o chestiune de importantă vitală.
- Ce anume ? - Deviatia ecliptică. Trebuie s-o inteleg.
- Ce e asta ? - Nu stiu, incă incerc s-o inteleg.
Credeam că intelegi totul.
Fireste că nu. Mi-ar ocupa prea mult din creier. Mă specializez.
- Si de ce e important ? - De ce sunt importante crimele anoste ?
Nu sunt anoste ! Cinci bărbati au fost omorâti in casele lor.
S-a găsit orez pe podea, ca la nunti, iar cuvântul "tu" era scris cu sânge.
Mireasa e făptasa. A inviat cumva.
- Caz solutionat. - Imposibil !
Bineinteles că l-am solutionat. E simplu.
Incidentele misterioasei doamne Ricoletti si al ucigasei de dincolo de mormânt
au fost descrise pe larg in ziarele de scandal.
Iar acum oamenii comit crime
in numele stafiei, ca să-i deruteze pe imbecilii de la Scotland Yard.
Poftim, caz solutionat.
Treci pe la dna Hudson când pleci. Ii place să se simtă implicată.
- Esti sigur ? - Fireste ! Pleacă ! Watson, sunt gata !
Ia-ti pălăria si bocancii. Avem o intâlnire importantă.
Parcă dr Watson s-a mutat acum câteva luni.
S-a mutat, nu-i asa ?
Si eu cu cine am vorbit in tot timpul ăsta ?
Vorbind in numele imbecilului de la Scotland Yard,
fotoliul ăla e cum nu se poate mai gol.
Asa e... Dar functionează uimitor de bine.
De fapt, credeam că face progrese.
Unde ai fost ?
Scuze, domnule. Sunt in intârziere in această dimineată.
Nu esti in stare să fierbi un ou ?
Focurile sunt rareori aprinse, e praf peste tot
si aproape mi-ai distrus bocancii curătând noroiul de pe ei.
Dacă personalul n-ar fi treaba nevesti-mii, ti-as zice vreo două.
- Unde e nevastă-mea ? - Doamna a iesit.
- La ora asta matinală ? - Da, domnule. N-ati stiut ?
Unde s-a dus ? Zilele astea e mereu plecată.
La fel ca dv, domnule.
- Poftim ? - A fost doar o observatie.
Nu ti-a cerut-o nimeni.
Scuzati-mă. Voiam să spun că nu prea mai stati acasă impreună.
Esti periculos de aproape să fii impertinentă.
O să-i spun nevesti-mii să stea de vorbă cu tine.
Prea bine, domnule. Când o veti vedea ?
- Ascultă... - Era să uit. Ati primit o telegramă.
- Ai uitat ? - Nu, era să uit.
- Ce-ai făcut toată dimineata ? - Am citit noul articol din The Strand.
- Ti-a plăcut ? - De ce nu mă mentionati niciodată ?
Pleacă !
DOCTORULUI JOHN WATSON
VINO INDATĂ. FIE CĂ-TI PLACE, FIE CĂ NU, MI-E INDIFERENT. HOLMES.
- Ce anume ? - Deviatia ecliptică.
Ai zis să vin indată si am presupus că e ceva important.
Este. E inclinatia ecuatorului terestru pe calea soarelui in planul ceresc.
- Ai stat cu burta pe carte ? - De ce as face asta ?
- Ca să pari inteligent. - Sunt inteligent.
- Inteleg. - Ce intelegi ?
Deduc că mergem să stăm de vorbă cu cineva mai inteligent decât tine.
Mai taci !
CLUBUL DIOGENE LINISTE DEPLINĂ
Faceti liniste !
Bună dimineata, Wilder ! Fratele meu e aici ?
Fireste, domnule. E timpul pentru micul dejun.
- E in sala străinilor ? - Da, domnule.
- Domnul e oaspetele meu. - Desigur, doctorul Watson !
Mi-a plăcut "Diamantul albastru".
Multumesc ! Mă bucur că ti-a plăcut.
Esti foarte urât.
Cum ati spus ?
Urât. Ce-ai spus despre "Negustorul de peste". Foarte urât...
Mă bucur că ti-a plăcut cartoful meu.
Trebuie să mai lucrezi la asta. Pierzi prea mult timp cu lectiile de dans.
Ce spui ?
Cei care vor să studieze omenirea sunt la locul potrivit.
De vreme ce fundul tău in continuă crestere e mereu lipit de el.
- Bună dimineata, frate ! - Sherlock, dr Watson !
- Arăti bine, domnule. - Serios ? Credeam că sunt enorm.
Că veni vorba, gradul ăsta de consum e periculos pentru sănătate.
- Inima dumitale... - Nu-ti face griji in privinta asta.
Există doar o cavitate mare in care ar trebui să se afle acel organ.
- E trăsătură de familie. - N-am fost critic.
Dacă o tii tot asa, iti dau cel mult cinci ani de viată.
Cinci ? Ne gândeam la trei, nu-i asa, Sherlock ?
- Inclin spre patru. - Ca intotdeauna, vezi, dar nu observi.
Bagă de seamă decolorarea albului ochilor
si cercurile vizibile de grăsime din jurul corneelor.
Da, asa e. Schimb pariul la trei ani, patru luni si 11 zile.
- Ati pus pariu ? - Inteleg că nu esti de acord.
Dacă e ambitios, ii stă in putere să moară devreme.
- Trebuie să-ti asumi riscul ăsta. - Joci pe viata dumitale ?
De ce nu ? E mai interesant decât s-o joc pe-a altora.
Iti dau trei ani dacă mănânci budinca de prune.
S-a făcut !
Mă asteptam să vii acum câteva zile, in legătură cu cazul Manor House.
- Am crezut că te depăseste. - Nu, am solutionat cazul.
- Vinovatul a fost Adams, desigur. - Da, a fost Adams.
Gelozie criminală. A scris un articol pentru Societatea Regală de Astronomie
despre deviatia ecliptică, apoi incă unul care părea si mai bun.
- Stiu, l-am citit. - Ai inteles ?
Sigur că am inteles. A fost simplu.
Ai inteles gelozia criminală ?
Unei minti mari nu-i e usor să contemple una incă si mai mare.
M-ai chemat aici ca să mă umilesti ?
Da. Sigur că nu, dar imi oferă o plăcere mai mare.
Atunci explică-mi de ce m-ai chemat.
Modul nostru de viată e amenintat de un dusman invizibil.
Unul care stă zilnic atârnat de cotul nostru.
Dusmanii ăstia sunt peste tot, nevăzuti si de neoprit.
- Socialistii ? - Nu socialistii, doctore.
- Anarhistii ? - Nu.
Francezii ? Sufragetele ?
Există vreo organizatie mare care să nu te ingrijoreze ?
Doctorul Watson e mereu grijuliu.
- Dezvoltă ! - Nu, investighează !
E o supozitie pe care vreau s-o confirmi.
- Iti trimit un caz. - Scotienii !
Ai auzit teoriile recente referitoare la paranoia ?
Pare ceva de origine sârbească.
Te va vizita lady Carmichael. Vreau să accepti cazul ei.
Cum putem infrânge dusmanul dacă nu ne spui nimic despre el ?
Nu-l infrângem. Cel mai probabil vom pierde in fata lui.
- De ce ? - Fiindcă are dreptate, iar noi gresim.
In ce constă cazul lui lady Carmichael ?
Stai linistit, are aspecte de interes.
- Nu spun niciodată asa. - Ba da.
- Inteleg că l-ai solutionat. - Doar teoretic, tu faci munca fizică.
- De ce nu ne spui ce ai aflat ? - Ar fi corect ?
Iei cazul, Sherlock ? Promit că te vei distra pe cinste.
Cu o conditie: să mănânci incă o budincă de prune.
- Imi va fi adusă imediat. - Doi ani, 11 luni si patru zile.
Acum devine palpitant ! Tic-tac, tic-tac !
Multumesc, Wilder !
Domnul Melas vrea să vă vadă, domnule Holmes.
Lasă-mă cinci minute. Trebuie să câstig un pariu.
Ba mai bine 15 minute.
Tic-tac !
Domnule Holmes, am venit să vă cer un sfat.
- Il veti obtine usor. - Si pentru ajutor.
Ăsta nu se obtine la fel de usor.
S-a intâmplat ceva neobisnuit si inspăimântător.
- Atunci aveti noroc. - Noroc ?
Sunt specializat excesiv in astea. Pare foarte promitător.
Holmes...
Spuneti-ne, vă rog, ce v-a tulburat asa.
M-am gândit mult ce să fac, dar mi-am adus aminte
că sotul meu il cunoaste pe fratele dv. Cu ajutorul lui...
De fapt, nu sunt sigură că e de domeniul dv, dle Holmes.
- Nu ? - Dumnezeu să mă ajute !
Cred că e de competenta unui preot.
De ce esti amenintată in această dimineată, draga mea ?
De o repriză energică de brodat ? O probă epuizantă la pălărier ?
Sper că mă tachinezi, Eustace.
Ce este ?
Eustace !
Daniel, Sophie, duceti-vă la joacă !
- Dar, mamă... - Faceti ce vă spun. Repejor !
Ce inseamnă asta, Eustace ?
- Moarte. - Poftim ?
Inseamnă moarte.
Nu inseamnă nimic.
M-am inselat.
- Dragul meu, te-ai făcut palid. - Nu-i nimic !
Ati păstrat plicul ?
L-a distrus sotul meu, dar nu scria nimic pe el.
Nu exista nici nume, nici adresă.
Sir Eustace a stat o perioadă in America ?
- Nu. - Nici inainte de căsătoria dv ?
Eu nu stiu nimic.
Rogu-vă, continuati această istorisire fascinantă !
Acest incident a avut loc luni dimineată.
Miercuri, după două zile, sotul meu a văzut-o.
Pe cine ?
Eustace...
Vine după mine, Louisa !
Ajută-mă, Doamne ! M-au ajuns păcatele !
Cine vine după tine ? Eustace, mă sperii !
Priveste !
N-o vezi ?
Nu văd pe nimeni.
A plecat !
Imi ascunzi atâtea lucruri... Ăsta e un alt secret ?
Pe cine ai văzut ?
Era ea !
Era Mireasa !
- Dv n-ati văzut nimic ? - Nu.
- Sotul dv v-a descris... - N-a zis nimic până azi-dimineată.
Eustace !
Eustace ?
Eustace !
Drăcie !
Eustace !
Unde esti ? Eu sunt !
Să nu mă uiti
Aminteste-ti fata
Fata de la moară...
Cine esti ?
Iti cer să spui cine esti !
Eustace, spune ceva ! Pentru Dumnezeu !
E Emelia Ricoletti.
Nu ! Nu tu !
Nu se poate... Te rog !
Eustace Carmichael, in seara asta vei muri !
- Holmes ! - Taci, Watson !
Dar e Emelia Ricoletti, Mireasa.
- O cunoasteti ? - Iertati-l pe Watson.
Ii place să spună lucruri stiute, e aproape o manie.
Cum se simte sotul dv in această dimineată ?
Refuză să discute despre asta.
- L-am indemnat să plece de acasă. - Nu, trebuie să rămână pe loc !
Nu credeti că e in pericol ?
Ba da. Cineva vrea să-l omoare, dar asta e bine pentru noi.
Nu se poate intinde o capcană fără momeală.
- Sotul meu nu e momeală ! - Ar putea fi dacă actionăm corect.
Ascultati-mă. Trebuie să vă duceti acasă imediat.
Eu si dr Watson vom veni cu trenul următor.
Nu e niciun moment de pierdut. Sir Eustace va muri la noapte.
- Holmes... - Probabil că trebuie să impiedicăm asta.
- Categoric ! - In mod categoric !
Frătiorul a acceptat cazul, fireste.
Mă bazez pe tine să supraveghezi totul,
dar el nu trebuie să prindă de veste că lucrezi pentru mine.
Ne-am inteles, Watson ?
Vă puteti baza pe mine, domnule Holmes.
- Nu crezi... - Nu, si nici tu n-ar trebui.
Nu stii ce voiam să spun.
Voiai să sugerezi că o fortă supranaturală
ar fi implicată in asta, iar eu eram gata să-ti râd in nas.
Dar e vorba despre Mireasă. E din nou Emelia Ricoletti.
- O moartă care merge. - Mă uimesti, Watson.
- Serios ? - De când ai tu imaginatie ?
Poate de când am convins cititorii
că un toxicoman lipsit de principii e un fel de erou cu caracter distins.
Că tot ai adus vorba, a fost foarte impresionant.
Dar poti fi sigur că nu există stafii.
In afară de cele pe care le creăm noi insine.
Ce ai spus ?
Stafii pe care le creăm noi ? Ce vrei să spui ?
- E vorba despre somnambulism. - Poftim ?
Merg in somn, asta-i tot. E o afectiune destul de frecventă.
Doar sunteti doctor !
Totul a fost un vis urât.
Chiar si continutul plicului pe care l-ati primit ?
- A fost o glumă macabră. - Sotiei dv i-a lăsat altă impresie.
E isterică si inclină să aibă fantezii.
Nu.
- Ce ati spus ? - Am spus că nu e isterică.
E o femeie inteligentă, de o perceptie rară.
Sotia mea e ingrozită de niste sâmburi de portocală !
Vede ceva esential acolo unde ceilalti văd ceva fără importantă.
Serios ? Si cum ati dedus asta, domnule Holmes ?
S-a căsătorit cu dv. Cred că a reusit să găsească un motiv.
Voi face tot ce-mi stă in putintă să vă salvez viata,
dar intâi as vrea să-mi explicati ce legătură aveti cu cazul Ricoletti.
- Cu cazul Ricoletti ? - Da. Si vă rog să dati detalii.
N-am auzit niciodată de ea.
Interesant... N-am spus că e femeie.
Nu e nevoie să ne conduceti. Sper să ne vedem dimineată.
Nu !
Atunci, din păcate, voi solutiona cazul omorului dv. Ziua bună !
Măcar ai incercat.
Ai grijă ca lady Carmichael să-l primească. Multumesc !
- O zi bună ! - Desigur, domnule.
Ce i-ai dat ?
Lady Carmichael va dormi singură la noapte, sub pretextul unei migrene violente.
Toate usile si ferestrele casei vor fi incuiate.
Crezi că aparitia, adică Mireasa va incerca
să-l ademenească din nou afară pe sir Eustace ?
Sigur. Altfel de ce l-ar fi amenintat asa ?
- "In seara asta vei muri !" - Dar el n-o va urma, nu ?
E greu de spus ce va face el.
- Vina ii macină sufletul. - De ce se simte vinovat ?
Pentru o faptă din trecut. Sâmburii de portocală i-au amintit-o.
- N-a fost o glumă ? - Deloc.
E un avertisment in privinta mortii, care provine din America.
Sir Eustace o stie prea bine,
asa cum stie si de ce va fi pedepsit.
Are legătură cu Emelia Ricoletti ?
Cred că da. Toti avem un trecut, Watson.
Stafiile sunt umbrele care influentează fiece zi insorită.
Sir Eustace stie că e insemnat. Nu se teme doar de moarte.
Crede că va fi târât in iad de cadavrul inviat
al răposatei doamne Ricoletti.
- Asta-i o prostie, nu-i asa ? - Fără indoială ! Ti-ai adus revolverul ?
Ce rău ar face unei stafii ?
- Chiar asa. L-ai adus ? - Da, fireste.
Vino, Watson ! Jocul a inceput !
- Pentru Dumnezeu, lasă-te jos ! - Scuze, am crampe.
- Lampa e incă aprinsă ? - Da.
Sir Eustace s-a dus la culcare.
Si lady Carmichael.
Intreaga casă e adormită.
Cerule, e cea mai lungă noapte din viata mea !
Răbdare, Watson.
E abia miezul noptii.
Rareori stăm asa impreună.
Sper să fie asa. Se va petrece o crimă.
Doi vechi prieteni discutând, stând la taclale.
Ca de la bărbat la bărbat.
E o femeie remarcabilă.
- Cine ? - Lady Carmichael.
Sexul frumos e specialitatea ta. Te cred pe cuvânt.
Ai plăcut-o. "O femeie de o perceptie rară", ziceai.
Si cu bolte admirabil de inalte. Am observat cum a intrat in cameră.
- E prea bună pentru el. - Asa crezi ?
- Nu, asa crezi tu. Se vede. - Dimpotrivă, n-am nicio părere.
Ba ai.
Căsnicia nu e un subiect pe care să-l contemplu.
- De ce nu ? - Ce e cu tine astă-seară ?
In ceasul pe care-l poti se află o fotografie.
Am zărit-o odată. Cred că e a Irenei Adler.
N-ai zărit-o. Ai asteptat să adorm.
- Apoi te-ai uitat la ea. - Asa e.
- Credeai că nu observ ? - Irene Adler...
Un adversar formidabil, o aventură remarcabilă.
- O fotografie frumoasă. - De ce vorbesti asa ?
- De ce ti-ai pus in cap să fii singur ? - Te simti bine, Watson ?
- Sunt prea curios ? - Pentru un psihiatru vienez, nu.
Pentru un medic militar pensionat, da.
Holmes, fără niciun fel de argument, iti sunt cel mai apropiat prieten.
Recunosc.
Incerc să port o conversatie normală cu tine.
- Nu, te rog. - De ce trebuie să fii singur ?
Dacă te referi la complicatii romantice,
si mă tem că asa e, după cum ti-am explicat deseori,
sentimentele mă dezgustă.
Sunt nisipul dintr-un instrument delicat.
- Crăpătura lentilei ochelarilor. - Crăpătura lentilei ochelarilor, da.
Poftim, ti-am mai spus asta.
Nu, eu am scris asta. Te citezi din revista The Strand.
- Exact. - Sunt cuvintele mele, nu ale tale !
Asa te prezint eu cititorilor.
Mintea fără inimă, aparatul de calculat.
Am scris toate astea, iar cititorii le-au sorbit cu nesat.
- Dar eu nu le cred. - O să-i scriu editorului tău.
Esti un bărbat care trăieste si respiră.
- Iti trăiesti viata si ai un trecut. - Ce am ?
- Trebuie să fi avut... - Ce ?
- Stii tu. - Nu.
Experiente...
Dă-mi revolverul ! Dintr-o dată simt nevoia să-l folosesc.
Ce naiba, Holmes ! Esti om, ai si tu sentimente, ai...
Sigur ai... impulsuri.
Nu mi-am dorit niciodată mai mult ca acum să fiu atacat de o fantomă criminală.
Te intreb ca prieten care-si face griji pentru tine...
- Ce te-a transformat asa ? - Watson...
Nu m-a transformat nimic. Eu sunt opera mea.
Barbă-Rosie ?
Dumnezeule mare !
Ce propui să facem ?
Ce-ai zice de-o conversatie ?
Presupun că sunteti dna Ricoletti !
E o seară plăcută pentru această perioadă a anului, nu-i asa ?
Nu poate fi adevărat, Holmes ! Nu poate fi adevărat !
Ai dreptate, nu poate.
- E incuiată ? - Conform instructiunilor date.
S-a auzit cum s-a spart un geam, nu-i asa ?
In momentul ăsta, trebuie să ne gândim la un singur geam spart.
- Stai aici, Watson. - Poftim ? Nu.
Toate usile si ferestrele casei sunt incuiate.
Există o singură iesire, am nevoie să fii aici !
Dar sunetul s-a auzit de aproape. Sigur a venit din partea asta de casă.
Stai aici !
Nu !
Mi-ati promis că va fi in sigurantă. Mi-ati promis !
Ati...
Esti sigur om, stiu asta.
Trebuie să fii.
N-are rost să stăm in intuneric.
Totusi, suntem in secolul al XIX-lea.
Să nu mă uiti !
Watson !
- E aici ! E jos ! - Nu-mi spune că ti-ai abandonat postul !
Poftim ? Holmes, e aici, am văzut-o !
Nu e nimeni aici, multumită tie ! Pasărea noastră a zburat !
Nu ! Nu, Holmes, n-a fost ce crezi tu.
- Am văzut fantoma ! - Nu există fantome !
Ce s-a intâmplat ? Unde e sir Eustace ?
E mort.
Nu e cazul să te invinovătesti, să stii.
- Ai perfectă dreptate. - Mă bucur că esti rezonabil.
Si Watson e vinovat in mod egal. Noi doi am reusit să facem praf cazul.
Am promis să-l protejez pe acel bărbat,
iar acum zace mort, cu un pumnal infipt in piept.
De fapt, ai promis să-i investighezi omuciderea.
Fiind sigur că nu va fi cazul să o fac !
Ce ne puteti spune, doctore ?
A fost injunghiat cu o fortă considerabilă.
- Deci l-a ucis un bărbat ? - E posibil.
Dar lama e foarte ascutită, l-ar fi putut ucide si o femeie.
Teoretic, da. Dar stim cine e făptasa, am văzut-o.
- Watson ! - Am văzut fantoma cu ochii mei !
N-ai văzut nimic ! Ai văzut ce trebuia să vezi !
Ai spus si tu că n-am pic de imaginatie.
Atunci foloseste-ti creierul, cât ai, ca să elimini ce e imposibil,
in acest caz, fantoma, si să observi cu ce rămâi,
in acest caz, o solutie
atât de evidentă, incât si Lestrade i-ar da de cap !
Multumesc !
Uită de spirite de pe lumea cealaltă !
Există un singur suspect cu mobil si oportunitate.
- E ca si cum ar fi lăsat un bilet. - A lăsat un bilet.
Si mai e problema celuilalt geam spart.
- Care geam spart ? - Exact ! Nu există.
Singurul geam spart este cel pe unde am intrat eu si Watson,
desi, inainte de asta, am auzit clar sunetul făcut...
- Ce-ai spus ? - Poftim ?
Ai spus ceva despre un bilet ?
- Am spus că criminalul a lăsat un bilet. - Ba n-a lăsat.
E un mesaj legat de pumnal. Sigur l-ai văzut !
- Nu e niciun mesaj. - Ba da !
Nu era niciun mesaj când am găsit eu cadavrul.
Holmes ?
Ce e ?
TI-A FOST DOR DE MINE ?
- Si ti-a fost ? - Ce să-mi fie ?
De unde-l ai ? L-am lăsat la locul crimei.
"La locul crimei" ? De unde ai prins expresiile astea extraordinare ?
- Ti-e dor de el ? - Moriarty e mort.
Si cu toate astea... ?
Cadavrul nu i-a fost găsit niciodată.
E de asteptat când un profesor de matematică e impins intr-o cascadă.
Logica pură invinsă de melodramă.
Asa e si viata ta.
De unde ai prins expresiile astea extraordinare ?
Te-ai mai ingrăsat ?
M-ai văzut ieri. Pare posibil ?
- Nu. - In ciuda acestui fapt, sunt mai mare.
Ce ii spune asta celui mai mare detectiv din Anglia ?
Din Anglia ?
Esti implicat mai adânc decât ai intentionat să fii.
- Ai făcut o listă ? - Cu ce ?
Cu tot. Avem nevoie de o listă.
- Bun băiat. - Nu am terminat incă.
Moriarty te-ar contrazice.
Incearcă să mă distragă, să mă submineze.
Asa e.
E ca o lentilă de ochelari crăpată, ca o muscă sâcâitoare,
ca un virus in date.
Trebuie să-i pun capăt.
Dacă Moriarty a revenit din "cazanul" de la Reichenbach,
te va căuta.
O să-l astept.
Da.
Mă tem că exact asta vei face.
MOARTEA LUI EUSTACE CARMICHAEL.
"DNA RICOLETTI L-A UCIS."
O NOUĂ CRIMĂ A MIRESEI.
VICONTELE HUMMERSKNOT A MURIT !
CINE URMEAZĂ ?
De două zile e asa.
- A mâncat ? - Nici măcar un dumicat.
Presa e incântată de caz. Sunt incă reporteri la usă.
Au stat aici tot timpul, nu pot să scap de ei.
Am fost ocupată să fac ceai.
De ce ii faceti ceai ?
Nu stiu, asta fac eu.
A spus că există doar un suspect, după care a plecat
si nu vrea să dea o explicatie.
Ceea ce e ciudat, fiindcă ii place să explice.
A spus că e atât de simplu, incât si eu as putea rezolva cazul.
Sunt sigură că a exagerat.
Ce credeti că face acolo ?
- A spus că asteaptă. - Ce anume ?
Diavolul. Nu m-ar surprinde să apară.
Se perindă tot felul de oameni pe aici.
- Dati-mi de stire dacă e vreo schimbare. - Da.
Tot ce ti-as putea spune ti-a trecut deja prin cap.
Inseamnă că si răspunsul meu ti-a trecut tie prin cap.
Ca un glont.
E un obicei periculos
să te joci cu arme incărcate ascunse in buzunarul halatului.
Sau esti doar fericit să mă vezi ?
- Mă scuzi că sunt precaut. - M-as simti ofensat dacă nu ai fi.
Evident, ti-am intors gestul de curtoazie.
Imi place apartamentul tău. Miroase atât de...
... masculin.
Sunt sigur că ai mai fost aici inainte de ziua de azi.
Tu esti mereu plecat in aventurile tale pentru The Strand.
Spune-mi, ilustratorul călătoreste cu tine ?
Trebuie să pozezi in timpul deductiilor ?
Stiu că ai fost in apartament de sase ori până acum.
- Când eu lipseam. - Stiu că stii.
Să stii că ai un pat surprinzător de confortabil.
Stiai că praful e compus in principal din piele umană ?
Da.
Dar nu are acelasi gust, prefer pielea proaspătă.
- E un pic crocantă. - Nu iei loc ?
De fapt, asta sunt oamenii: praf care asteaptă să fie distribuit.
Si e peste tot.
In fiecare gură de aer respirat, dansează in razele soarelui,
acolo sunt oamenii ajunsi la capăt de drum.
Fascinant. Ia loc...
Oamenii ăstia ! Niciunui obiect nu-i pot păstra strălucirea.
Te deranjează dacă trag cu pistolul ? Doar ca să-l curăt.
Exact, hai să nu ne mai jucăm.
N-avem nevoie de jucării ca să ne ucidem intre noi.
- N-ar mai fi ceva intim. - Ia loc.
- De ce ? Ce vrei ? - Tu ai ales să vii aici.
Nu e adevărat, stii bine asta.
Ce vrei, Sherlock ?
Adevărul.
Asta vrei... Adevărul e plictisitor !
Doar nu te asteptai să apar la locul crimei.
Bietul sir Eustace... A primit ce merita.
Dar n-ai fi putut să-l ucizi tu.
Si ce dacă ? Contează ? Incetează.
Nu-ti pasă de sir Eustace sau de Mireasă, nu-ti pasă de caz.
Un singur lucru ti se pare interesant in toată chestia asta.
Stiu ce faci.
Mireasa si-a băgat pistolul in gură si si-a zburat creierii,
după care a revenit la viată.
Imposibil, dar a făcut-o.
Iar tu vrei să afli cum.
Cum ?
Nu-i asa ?
Faptul că nu stii cum te distruge.
Incerci să mă opresti, să mă distragi, să mă subminezi.
Nu-i asa că iti aminteste de un alt caz ?
Nu s-a mai intâmplat asta cândva ?
Nu e nimic nou sub soare. Când a fost ?
Când a fost ? Ce caz a fost ?
Iti aduci aminte ?
Imi stă pe limbă. Imi stă pe limbă.
Imi stă pe limbă.
Imi stă...
... pe limbă.
De dragul tapetului dnei Hudson, mă simt obligat să-ti amintesc
că, la cea mai mică miscare gresită, vei muri.
Poftim ?
"Mort" e noul "sexy".
Stii ceva ? Mă simt revigorat.
- Cum poti fi viu ? - Cum arăt ?
Fii sincer, se observă ?
Ti-ai zburat creierii, cum de ai supravietuit ?
Să-mi pieptăn părul pe spate.
Te-am văzut murind.
De ce nu esti mort ?
Pentru că nu căderea te omoară, Sherlock.
Tu ar trebui să stii cel mai bine că nu căderea te omoară,
niciodată căderea.
Ci aterizarea !
Am aterizat, domnule. Am aterizat.
Nu, nu acum !
Nu acum, nu acum.
A fost un zbor plăcut, domnule ?
Exilul tău a fost mult mai scurt decât mi-am imaginat, iubitul meu frate,
dar probabil atât cât trebuie, având in vedere obsesiile tale.
- Trebuie să mă intorc ! - Poftim ?
Eram atât de aproape, mai că reusisem !
Despre ce Doamne iartă-mă vorbesti ?
Unde să te intorci ? Nu ai ajuns foarte departe.
Ricoletti si sotia lui abominabilă ! Nu intelegeti ?!
Nu, evident că nu intelegem, nu are nicio logică ce spui.
E un caz faimos de acum 100 de ani.
Mi-a rămas pe hard disk, părea să fie moartă, dar a inviat.
Ca Moriarty, vrei să spui ?
S-a impuscat in cap, exact ca Moriarty.
Dar de-abia te-am anuntat.
De-abia am aflat si noi, a apărut la televizor in toată tara.
Da, si ? Au trecut cinci minute de când m-a sunat Mycroft.
Ce progrese ati făcut ? Cu ce v-ati ocupat până acum ?
Mai important e ce-ai făcut tu.
- Am fost in palatul mintii, evident. - Evident.
Am făcut un experiment. Cum as fi rezolvat crima
- ... dacă as fi fost in anul 1895 ? - Sherlock...
Imi aranjasem perfect toate detaliile.
Era totul acolo, eram complet afundat in caz.
Sigur că erai.
Ai citit blogul lui John. Povestea despre cum v-ati cunoscut.
Mă ajută dacă mă văd prin ochii altcuiva.
Par mult mai inteligent.
Ai impresia că te crede cineva ?
Nu, chiar poate, l-am văzut.
Palatul mintii e o lume intreagă din capul lui.
Da, si trebuie să mă intorc acolo.
Palatul mintii e o tehnică de aducere aminte, stiu ce poate face
si, cu sigurantă, stiu si ce nu poate face.
Poate stiu si eu un lucru sau două pe care tu nu le stii.
Sigur stii. Ai făcut o listă ?
Te-ai ingrăsat. Vesta e clar mai nouă decât sacoul.
Incetează ! Ai făcut o listă ?!
- Cu ce ? - Cu tot, Sherlock. Cu tot ce-ai luat.
Nu ia nimic, intră in transă. L-am mai văzut.
Din acea zi am făcut o intelegere cu fratele meu.
Oriunde l-as găsi, pe vreo fundătură sau in vreo casă părăsită...
... trebuie să existe mereu o listă.
Nu putea să ia toate astea in ultimele cinci minute.
- Era drogat de dinainte de imbarcare. - Nu părea drogat.
- Nimeni nu minte ca un toxicoman. - Nu sunt toxicoman, sunt utilizator.
Scap de plictiseală si, uneori, imi imbunătătesc procesul gândirii.
Pentru numele lui Dumnezeu ! Te-ar putea ucide !
- Ai putea muri ! - Uzul controlat nu e fatal de obicei,
iar abstinenta nu inseamnă imortalitate.
Ce faci ?
- Caut informatii despre Emelia Ricoletti. - Da, probabil că e o idee bună.
Am acces de cel mai inalt nivel la arhiva MI5.
Da, acolo caut.
Ce părere ai despre măsurile de securitate la MI5 ?
Ar fi o idee bună să aibă.
Cazul Emeliei Ricoletti e nerezolvat, cum a spus si el.
Vă rog să tăceti cinci minute ! Trebuie să mă duc inapoi.
Aproape că reusisem inainte să veniti si să incepeti să trăncăniti !
"Să trăncănim" ? Ne scuzi că ti-am intrerupt "sesiunea".
- Sherlock, ascultă-mă. - Nu, n-as face decât să te incurajez.
- Nu sunt supărat pe tine. - Ce usurare !
Imi făceam griji... Stai un pic, chiar nu-mi făceam.
Ti-am fost alături si cu alte ocazii. O să-ti fiu alături iar.
O să-ti fiu alături intotdeauna.
- E doar vina mea. - N-are nicio legătură cu tine.
O săptămână intr-o celulă, ar fi trebuit să-mi dau seama.
- Ce să-ti dai seama ? - Că, in cazul tău,
să fii inchis singur inseamnă să fii inchis cu cel mai mare inamic.
- Dumnezeule ! - Morfină sau cocaină ?
- Ce-ai spus ? - N-am spus nimic.
Ba nu, ai spus...
Ce-ai luat azi ? Morfină sau cocaină ?
Holmes ?
Morfină sau cocaină ? Ce ai luat azi ?
Răspunde-mi, ce mama naibii !
- A fost Moriarty aici. - Moriarty e mort.
- Eram intr-un avion cu reactie. - Intr-un ce ?
Erai si tu acolo, si Mycroft era.
N-ai plecat din apartament, Holmes.
Nu te-ai miscat de aici.
Spune-mi: morfină sau cocaină ?
Cocaină, solutie cu concentratie de 7%.
- Vrei s-o incerci ? - Nu.
Dar mi-ar plăcea să găsesc fiecare gram
din posesia ta si s-o arunc pe toată pe geam.
Probabil că te-as opri.
Atunci ti-as aminti, in mod violent,
care dintre noi e soldat si care e toxicoman.
Nu esti soldat, esti medic.
Sunt medic militar,
adică iti pot rupe toate oasele din corp in timp ce le enumăr.
Dragul meu Watson, te lasi stăpânit de emotii.
Niciodată in timpul unui caz.
Mi-ai promis, niciodată in timpul unui caz.
Nu, am spus asta intr-una dintre povestile tale.
Nu mă deranjează să joc rolul fraierului pentru tine.
Te voi urma ca un idiot,
ca să pari tu mai destept, dacă de asta ai nevoie.
Dar, pentru numele lui Dumnezeu, respectă-te si tu un pic !
- De ce ? - Pentru că de asta au nevoie oamenii.
Care oameni, de ce ? Din cauza povestilor tale prostesti ?
Da, din cauza povestilor mele "prostesti".
Domnule Holmes !
Dle Holmes, ati primit o telegramă !
Ce e ? Ce s-a intâmplat ?
- E Mary. - Mary ? Ce-i cu ea ?
- E posibil să fie in pericol. - Ce pericol ?
- Nu avem nicio clipă de pierdut. - Acum vorbeste cocaina din tine ?
In ce pericol ar putea fi Mary ?
Isi vizitează prietenii.
Haide !
Ce se intâmplă ? Esti apt fizic de asa ceva ?
Pentru Mary, sigur că da. Să nu te indoiesti nicio clipă.
Nicio clipă.
- Holmes ? - Sunt bine, n-am nimic !
Nu aia !
Asta.
- De ce ? - Esti Sherlock Holmes. Poartă pălăria !
Birjar !
Spune-mi, unde e ?
- Vreau să-mi spui ce se intâmplă ! - Dragul de Watson !
Cu ce ne-am umple timpul dacă nu ai pune tu intrebări ?
Spune-mi unde e nevastă-mea, cretin ingâmfat ce esti,
sau te pocnesc de te las lat !
- Holmes, unde e ? - Intr-o biserică abandonată.
Crede că a găsit solutia si, doar din acest motiv,
s-a pus intr-un mare pericol.
Ti-ai ales o sotie excelentă.
Ce mama naibii ?!
I-am găsit.
- Ce e asta ? - Aici se intâmplă totul.
Aici a luat nastere conspiratia.
Dumnezeule ! Ce e aici ?
Si ce dracu' cauti tu aici ?!
Am intrebat in stânga si-n dreapta. M-a rugat dl Holmes.
- Holmes, cum ai putut ? - Nu, nu el, cel destept.
Mi s-a părut evident că nu era implicată o singură persoană.
Teoria mea este că dna Ricoletti a fost ajutată.
A primit ajutor de la prietene.
- Bravo, Mary. - "Cel destept" ?
Am crezut că te pierd.
Am crezut că poate...
- ... ne-am neglijat. - Tu ai ales să te muti.
Vorbeam cu Mary.
Lucrezi pentru Mycroft.
Ii place să stea cu ochii pe fratele lui cel nebun.
- Si avea un spion la indemână. - Nu ti-a trecut deloc prin cap
că nevasta ta e foarte pricepută pentru o asistentă medicală ?
Nu i-a trecut, pentru că stie de ce sunt capabile asistentele.
- Când ti-ai dat seama ? - De-abia acum, din păcate.
Cred că e greu să fii fratele mai mic si mai lent.
E momentul să iau viteză. Gata cu vorba, să ne concentrăm.
Da, bine. Despre ce e vorba ?
- Ce vor să obtină ? - Hai să mergem să aflăm.
Scuze ! Nu rezist in fata unui gong.
- Si nici in fata teatralitătii. - Ce surpriză !
Desi se pare că imi impărtăsiti pasiunea.
Excelent.
O piesă de teatru superbă.
Aplaud acest spectacol.
Emelia Ricoletti s-a impuscat,
apoi se pare că a inviat si si-a ucis sotul.
Deci...
Cum s-a intâmplat totul ?
Să luăm evenimentele in ordine.
Dna Ricoletti le atrage tuturor atentia intr-un mod foarte eficient.
Tu !
Tu ?!
Sau eu ?
Isi bagă teava unui revolver in gură,
in timp ce trage cu altul in jos.
Un complice improască sânge pe perdele,
iar la aparenta ei sinucidere
sunt martori oamenii inspăimântati de afară.
Un cadavru care semăna izbitor cu dna Ricoletti
ii ia locul si este transportat mai târziu la morgă,
o sinucidere sordidă, fără interes pentru Scotland Yard.
Intre timp, adevărata dnă Ricoletti pleacă.
Acum urmează partea intr-adevăr inteligentă.
Dna Ricoletti a convins un birjar, un cunoscut de-al ei,
să-i retină sotul la iesirea din fumoarul pentru opiu.
Scena perfectă pentru drama perfectă.
Cine esti ? Ce vrei ?
Emelia ?
Ajutor !
O identificare perfectă.
Defuncta dnă Ricoletti s-a intors din morti
si, cu niste machiaj bine aplicat,
ne confruntăm cu furia unei fantome răzbunătoare.
Nu mai rămăsese decât un lucru de făcut.
Repede si fără lacrimi.
Rămăsese doar ca dna Ricoletti să-i ia locul cadavrului de la morgă.
Dacă ar fi incercat cineva să o identifice,
ar fi fost cu sigurantă chiar ea.
De ce să facă asa ceva ?
Să moară ca să demonstreze ceva ?
Fiecare cauză măreată are martiri.
Fiecare război are misiuni sinucigase si, fără indoială, acesta e un război.
O jumătate din omenire se războieste cu cealaltă jumătate.
Armata invizibilă, cele atârnate de cotul nostru.
Cele care ne ingrijesc casele si ne cresc copiii.
Le ignorăm, le vorbim de sus, nu le luăm in seamă.
Nu li se permite nici măcar să voteze.
Dar sunt o armată, pregătite să lupte pentru cauza lor.
Să indrepte o nedreptate veche de când lumea.
Vezi tu, Watson, Mycroft avea dreptate.
E un război pe care trebuie să-l pierdem.
Era pe moarte.
- Cine ? - Emelia Ricoletti.
Existau semne clare de tuberculoză...
Nu cred că mai avea zile multe.
Asa că a decis ca moartea ei să conteze.
Ii erau deja cunoscute societătile secrete din America.
S-a inspirat din metodele lor bazate pe teamă
si intimidare, pentru ca, in mod foarte public,
să-l confrunte pe sir Eustace Carmichael in legătură cu păcatele trecutului.
Se cunosteau din SUA.
I-a promis cerul si pământul.
Căsătorie, pozitie socială.
Si-a bătut joc de ea...
... si s-a descotorosit de ea.
Era abandonată si nu avea un ban.
Hooper !
Holmes.
Ca să stii, Holmes, pe mine nu m-a păcălit.
De ce nu mă mentionati niciodată ?
Emelia a crezut că si-a găsit fericirea cu Ricoletti,
dar si el era o brută.
Emelia Ricoletti ne-a fost prietenă.
Habar n-aveti cum o trata nemernicul ăla.
Dar am văzut Mireasa, Holmes.
Asa e, Watson, am văzut-o.
Si sunetul de geam spart ?
N-a fost un geam, ci un simplu truc teatral.
- Nu poate fi adevărat, Holmes ! - Ai dreptate, nu poate.
E numit Fantoma lui Pepper.
O simplă reflexie in geam a unei persoane vii.
Singura lor greseală a fost că au spart geamul când il mutau.
Uită-te in jurul tău.
Incăperea e plină de mirese.
Odată inviată din morti, oricare putea fi ea.
Fantoma răzbunătoare.
O legendă care să terorizeze orice bărbat cu intentii malefice.
Un spirit care să le bântuie pe toate acele brute nepedepsite,
care ar fi trebuit să dea seamă de mult.
S-a format o ligă a Furiilor.
Femeile pe care eu...
... pe care noi le-am mintit si trădat.
Femeile pe care le-am ignorat si discreditat.
Odată născută, ideea nu poate fi ucisă.
A fost opera unei persoane cu un singur scop.
Cineva care cunostea personal cruzimea psihică a lui sir Eustace.
Secretul intunecat,
cunoscut doar de prietenele apropiate, printre care si Emelia Ricoletti...
... femeia nedreptătită de sotul ei cu ani inainte.
Dacă nu luăm in seamă fantoma, există un singur suspect.
Nu-i asa, lady Carmichael ?
Dar există un detaliu care nu are logică.
De ce m-ati rugat să previn o crimă pe care intentionati să o comiteti ?
"Nu are logică, nu are logică."
Evident că nu are logică, nu e real.
Sherlock...
Bau !
Nu... Nu, nu tu.
- Nu se poate să fii tu. - Pe bune, fii serios.
Costumele, gongul ?
Ti-o spune un criminal genial: noi nu avem gonguri si costume speciale.
Ce mama naibii se intâmplă ?
E destul de prostesc pentru gustul tău ?
Destul de gotic ? Destul de nebunesc pentru tine ?
Nu are logică pentru că nu e real.
- Nimic. - Despre ce vorbeste ?
Se intâmplă totul in mintea ta.
Sherlock ?
Holmes !
Visezi.
Visează ?
Si-a revenit.
Am crezut că te-am pierdut.
Ca să nu existe dubii, asta intelegi tu prin "uz controlat" ?
Trebuie să aflu unde e ingropată dna Emelia Ricoletti.
- Cea de acum 120 de ani ? - Da.
Ar dura săptămâni să aflăm, asta dacă mai există arhivele.
- Chiar si cu resursele mele. - Am aflat.
Nu inteleg, ce relevantă are ?
Vreau să stiu că am avut dreptate, apoi voi fi sigur.
- Cum a reusit Moriarty ? - Da.
Dar nu s-a intâmplat nimic, a fost totul in imaginatia ta.
Investigatia a fost fantezia,
crima a avut loc exact cum am explicat.
Piatra funerară a fost ridicată de un grup de prietene.
Nu stiu ce te astepti să găsesti aici.
Trebuie să incerc !
EMELIA RICOLETTI, SORĂ IUBITĂ CREDINCIOASĂ SI DUPĂ MOARTE
Dna Ricoletti e ingropată aici, dar ce s-a intâmplat cu cealaltă ?
Cu cadavrul care a inlocuit-o după asa-zisa sinucidere.
- L-au mutat, asta e sigur. - Dar unde ?
Nu aici.
Ba e exact ce cred că au făcut.
Complicele aveau pe cineva care lucra aici.
Au găsit un cadavru, cum Molly Hooper a găsit unul pentru mine...
Dar nu e cazul să reluăm discutia.
Doar nu ai de gând să faci asa ceva ?
De aia am venit. Am nevoie să aflu.
Ai vorbit ca un adevărat toxicoman.
- E important pentru mine ! - Nu, ai nevoie de o "doză".
John... Moriarty a revenit.
Avem un caz, avem o problemă reală.
Ajungem si la ea, e pe listă. Lăsati-mă să fac asta.
Nu, toată lumea te lasă mereu să faci ce vrei tu.
- De aia ai ajuns in halul ăsta ! - John, te rog...
Nu iti mai fac jocul de data asta ! Refuz !
Când vrei să te apuci de treabă, să mă suni.
- O duc pe Mary acasă. - Ce faci ?
- Mă duce Mary acasă. - Asa e mai bine.
- Are dreptate. - Si ce dacă are dreptate ?!
El are mereu dreptate, e plictisitor !
Mă ajutati ?
"Să căutăm femeia !"
Măi să fie... "Dulapul" e gol.
Probabil că au ingropat cadavrul dedesubt.
L-au ingropat sub sicriu.
Ghinion, Sherlock.
Poate au scăpat de cadavru in alt mod.
- Nu... - Mai mult ca sigur.
Oricum, s-a intâmplat cu mult timp in urmă.
Avem probleme mai presante, dragul meu frate.
Ai uitat că s-a intors Moriarty ?
Să nu mă uiti...
Să nu mă uiti !
Ce e asta ? Inteleg...
Incă nu m-am trezit, nu-i asa ?
Ai ajuns mult prea adânc, Sherlock.
Felicitări ! Esti primul om
care va fi ingropat in propriul palat al mintii.
Decorul e intru câtva melodramatic, nu crezi ?
Pentru noi doi ? Deloc !
- Ce esti tu ? - Stii ce sunt.
Sunt Moriarty, un geniu criminal.
- Moriarty e mort ! - Nu si in mintea ta.
Acolo nu voi muri niciodată.
Spuneai că mintea ta e un hard disk. Ei bine, eu sunt virusul.
Asa vom sfârsi...
Mereu aici, mereu impreună.
Ai o minte magnifică, Moriarty.
O admir.
Recunosc că ar putea chiar s-o egaleze pe a mea.
Sunt emotionat.
Sunt onorat.
Dar, când se ajunge la chestiunea luptei fără arme
pe marginea unei prăpăstii...
Cazi in apă, scundacule !
Te crezi mare si tare, Sherlock ! Cu mine nu esti asa !
Eu sunt slăbiciunea ta !
Eu te tin la pământ !
Ori de câte ori te impleticesti, ori de câte ori cazi,
când esti slăbit, eu sunt lângă tine !
Nu incerca să te impotrivesti !
Intinde-te si predă-te !
Sărim impreună ?
Nu se poate decât impreună.
Totul se rezumă la noi doi !
Profesore, te rog să te indepărtezi de prietenul meu.
Atentia pe care i-o acorzi i se pare intru câtva enervantă.
Nu e corect. Sunteti doi !
Intotdeauna suntem doi. Nu citesti revista The Strand ?
In genunchi, profesore !
Pune mâinile la ceafă !
Multumesc, John !
De când imi spui John ?
- Ai fi surprins să afli. - Ba n-as fi.
E timpul să te trezesti, Sherlock !
Sunt povestitor si stiu când mă aflu intr-o poveste.
Fireste !
Fireste că stii, John.
Cum e celălalt doctor Watson ?
- E mai istet decât pare. - Inseamnă că e al naibii de istet.
E al naibii de istet !
De ce nu vă căsătoriti, pentru numele lui Dumnezeu !
- E impertinent. - Agresiv.
Te-ar deranja ?
Absolut deloc.
- Era rândul meu. - Chiar asa !
Cum ai de gând să te trezesti ?
Cred că in felul ăsta.
Esti sigur ?
Intre noi fie vorba, John, intotdeauna supravietuiesc căderii.
Dar cum ?
E elementar, dragul meu Watson.
- V-a fost dor de mine ? - Te simti bine ?
Sigur, de ce nu m-as simti ?
Ai luat o supradoză. Ar trebui să mergi la spital.
N-am timp.
Trebuie să mă duc in strada Baker. S-a intors Moriarty.
Aproape că sper să se fi intors dacă te salvează de asta.
Nu e nevoie de asta, acum am munca.
- Am treabă. - Sherlock...
Promite-mi !
De ce esti incă aici ?
N-ar trebui să te duci să-mi obtii gratierea,
ca un adevărat frate mai mare ?
Doctore Watson...
Să ai grijă de el.
Te rog !
"BARBĂ-ROSIE"
Sherlock, explică-mi ! Deci Moriarty trăieste ?
N-am spus că trăieste, ci că s-a intors.
Deci e mort ?
Fireste că e mort. Si-a tras un glont in cap. Nimeni nu supravietuieste.
A trebuit să iau o supradoză ca s-o dovedesc.
Fără indoială, Moriarty e mort.
Dar ceea ce e mai important e că stiu ce va face in continuare.
Masini zburătoare, telefoane sau cum le spune drăciilor ălora...
Ce fantezii nebunesti sunt astea ?
E pur si simplu ipoteza mea in privinta viitorului
si cum ne-am potrivi noi doi in el.
Un logician ar trebui să deducă dintr-o picătură de apă
posibilitatea unui Atlantic sau a unei Niagare.
- Sau a unui Reichenbach. - Ai consemnat cazul ?
Da.
Fireste, l-ai schimbat ca să pară unul dintre rarele mele esecuri.
Fireste !
"Aventura armatei invizibile".
"Liga Furiilor" ?
"Regimentul monstruos" ?
Mă gândeam mai degrabă la "Mireasa abominabilă".
- E un pic cam lugubru. - Se va vinde. Are crime adevărate.
- Tu esti expertul. - In ce priveste povestea ta,
esti sigur că e doar o concentratie de 7%?
Cred că ai mărit dozajul.
Poate am fost un pic exaltat.
Dar poate că astfel de lucruri se pot intâmpla.
In orice caz, stiu că lumea aia mi s-ar potrivi ca o mănusă.
- Mie nu mi s-ar potrivi. - Te contrazic.
Dar am stiut mereu că sunt un om cu conceptii moderne.
Traducerea: zanduka si BlackAmber
Sincronizarea: alex87 @ Czteam