- Hallo! - Hei.
- Jeg liker jakken din. - Takk! Den er second hand.
Den får meg til å føle meg som en professor. Noen har sydd på lapper.
- Fint! Hvilket universitet jobber du på? - Jeg underviser ikke på collegenivå.
Unnskyld. Hvilken high school? Hvilket fag?
- Jeg er barnehagelærer. - Å! Så hyggelig.
Takk.
Du er også veldig hyggelig, men jeg skal treffe en annen person her.
Unnskyld meg. Lykke til.
Alex, kan du sende over en flaske champagne til venner ved bord tre?
Ingen problemer, sjef.
- Hei. - Ellie?
- Hyggelig å treffe deg. - I like måte.
- Lykke til... - Hva vil du ha?
Jeg tar...
- En sånn, takk. - Ja da.
- Liker du whisky? - Er det det det er?
Jeg har aldri smakt, men det ser kult ut når andre drikker det.
Det er definitivt... brunt.
Hallo, søta! Hvordan går det? Var det vanskelig å komme inn?
- Nei, Todd kjente meg igjen. - Bra. Og du har med en venn.
Alex, jeg spanderer denne runden. - Ha det hyggelig.
Du er visst populær.
Så bra at vi kunne ses på så kort varsel.
De fleste pleier ikke å treffes rett etter matchingen.
Jeg er vel ikke som de fleste. Du så ikke altfor skummel ut.
Jeg kan være tøff.
Nei. Gnocchi?
- Bokstaven G liksom bare forsvinner. - Så godt jeg ikke bestilte det.
Jeg har alltid sagt ga-nocchi.
- Hvorfor har ingen servitør rettet? - Jeg vet ikke.
De tror kanskje at jeg ikke skal gi tips om de retter på meg.
- Mommo kalte dem potetdumplings. - Er det henne?
Ja.
Hun er min helt på mange måter. Hun tok doktorgrad i psykologi 25 år gammel.
- Litt av en kvinne. - Ja...
Litt av en kvinne.
- Hvorfor bruker du engang appen? - Jeg kan spørre det samme.
Det er min tur å spørre.
Jeg vet ikke. Det har vært vanskelig å navigere i datingverdenen siden college.
Det er vanskelig i 20-åra. Jeg tenkte å finne min sjelefrende på universitetet.
- Men praktiske årsaker kom i veien. - Vil du ta din eksamen som din mommo?
Ja. Hun var lærer i psykologi.
Det er nok derfor jeg lærer småunger. De er alle interessante studieobjekt.
Som Millie, hun gjør en så morsom tung. Hun lukker øynene og jeg prøver...
Hun lukker øynene og siden gir noen henne en fargestift.
Hun biter på den og gjetter siden hvilken farge det er.
- Hun har rett hver eneste gang. - Hold opp!
Er det ikke utrolig? Det er helt sprøtt!
Hun må være synsk, eller så har hun knekt fargekoden.
- Uansett burde folk få vite det. - Absolutt.
- Det var kanskje mer enn du ville vite. - Slett ikke.
Så, hva er det som hindrer deg i å gå på universitet?
Det er vanskelig å overgå henne. Ikke fargespiseren, men mormor.
- Hun vil nok ikke se det sånn. - Nei, men jeg føler presset.
Hva med deg?
Jeg studerte online. Av flere ulike grunner.
- High school? - Mamma hjemmeunderviste meg.
Hun lot meg ikke gå ut. Men iblant når hun var borte
gikk jeg rundt kvartalet. Det var min og pappas hemmelighet.
Folk så meg som en fremmed, men jeg hadde studert dem hele livet.
Men en gang oppdaget hun meg. Det var...
Det var fælt.
Det var vel hennes måte å vise at hun elsket meg på.
Jeg dro hjemmefra da jeg var ung. Det var ikke...
Det var bedre for alle.
Jeg gikk forbi mitt gamle hus iblant, på hjørnet av Cleveland og Knox.
Pappa steller fremdeles rosene på forsiden.
Jeg gikk forbi ham en gang, men han merket det ikke engang.
Det er rart å se faren sin uten at han kjenner deg igjen.
Unnskyld. Jeg prater altfor mye om meg selv.
- Jeg er ikke enig. - Er jeg ikke for ærlig?
Man skal ikke bli for ærlig på første date, og ikke innrømme at man fjerter
og at man liker å prøve nye ting...
Hva er poenget om du ikke er deg selv? Dette er vel du?
- For det meste. - Bra.
Jeg liker det.
- Hei, bror. - Hva gjør du her, Mia?
- Jeg henger her mellom timene. - Er du ikke hos mamma og pappa?
Jeg skal treffe studiegruppen siden. Jackson skrev at han laget brunsj.
Du trenger vel ekstra energi? Veggene er tynne når man banker mot dem.
- Vil du og damen ha frokost? - Hun er ikke her, Jack.
- Så du noen gå herfra? - Jeg kom ikke før ni.
- Det pleier oftest skje ved daggry. - Fører du statistikk?
- Erfaring. Hvor traff du henne? - Gjennom appen Arouse.
- Ikke rart, da. - Hva?
- Har hun... Profilen er borte. - Hva hadde du ventet på en sånn app?
Særlig Arouse. Den har ikke godt rykte, eller gode medlemmer.
- Har jeg hørt. - Ellie var helt fantastisk!
- Jeg har brukt appen i flere måneder. - Kanskje på tide å endre taktikk?
Vent litt nå, Mia. Jeg trodde faktisk at hun var spesiell.
At du tenker det etter en natt, viser hvor emosjonelt utsultet du er.
Det beste du kan gjøre nå er å rense ganen.
Velg fra en annen meny, billedlig uttrykt. Jeg gjør klart pannekakene.
- Hva mener han? - Bytt til en velprøvd metode.
Vanntett algoritme... og to andre ting.
Vet du hva? Jeg tror at jeg har akkurat rett greie.
Har de oppdatert dette siden 2003? Klar.
- 100 %? - Grundig spørreskjema.
Jeg har fem gode år å takke den hjemmesiden for.
Og to fæle. Jævla Karen...
- Jeg er klar. - Legg til profilbilde og begynn å matche.
Husk - bar overkropp skriker drittsekk.
Klart.
Se, 98 % match. Er det bra?
Ja, det er veldig bra. Jeg har aldri hatt over 90.
Nei. Ikke noe profilbilde, det er et varselsignal.
- Prøv neste. - Er den bedre?
Du kan i det minste lyve.
Jeg håper jeg er minst 30 før jeg blir så kynisk.
Hun liker Pad Thai og animerte filmer. Jeg sender en beskjed.
Ok, hun er online.
- Når starter du på restauranten i morgen? - Jeg begynner å forberede rundt fem.
- Hva med deg, Mia? - Forelesningen begynner klokken sju.
- Bra. - Hvorfor det?
I tilfelle det går bra.
- Alt? - Du ba meg rense ganen.
Ja, men du kan vel fordøye ferdig den første?
Fungerer den metaforen?
- Unnskyld meg. - Hei! Hvordan går det? Hva vil du ha?
Du har ikke sett en jente her? Rundt 160 cm, brunt hår.
- Den andre bartenderen kjente henne. - Beklager.
- Hei. - Hei. Lois?
Så fin du er. En fin grønn nyanse. Vil du ha noe å drikke?
- Whisky uten is, single malt. - Som du vil.
- Du kan dine saker. - Jeg har akkurat lært å like det.
Takk for at du kunne ses i dag. Jeg er lærer, så helgen er hellig.
- Ingen problemer. - De fleste er ikke så imøtekommende.
Jeg er ikke som de fleste, og du virket ikke så skremmende.
Vi blir født inn i denne verden så åpne. Vi er mottakelige for undere.
Hjernens utvikling er virkelig formbar.
Jeg vil vite hva vi vinner og taper når vi former den.
- Lyder det forståelig? - Ja, selvsagt.
Det var det som fikk meg interessert i temaet.
- Det begynner å bli sent. - Det merket jeg ikke.
Jeg må være på skolen kl. 07.00 og forberede, så jeg burde nok sove.
- Oi, jeg trodde... - Å, nei...
Jeg mener, du er veldig...
Du er supertrivelig, men jeg pleier ikke...
- ...å gjøre noe på første daten. - Virkelig?
Hva er forskjellen nå? Hva er det du ikke liker ved meg?
Nei, det var virkelig morsomt å prate med deg. Jeg er bare...
- Jeg skjønner. - Skal jeg følge deg ut?
Nei, jeg finner veien ut selv.
- Hvorfor kan jeg ikke sende til 98 %? - Hun er antagelig en mann.
Eller en robot, eller Chris Hansen.
Uansett, så er risken stor for at du kommer ut for en catfish.
- Dokumentaren om han som... - Jeg vet hva det er.
Man kan scamme uten profilbilde. Jeg legger ikke ut kortnummeret mitt.
Prøv med en annen jente som har rundt 90 %.
- Elise? - Hei.
Vil du ha noe å drikke? Maten er klar om omtrent 30 minutter.
Romkameraten min er kokk. Han ga meg oppskriften på marinaden...
Herregud! Det var...
Elise, det er helt utrolig hvor kjent det føltes.
Litt aggressivt, men intuitivt. Det føltes så rett.
Jeg mente ikke... Fryser du? Vil du låne en skjorte?
Nei, nei. Jeg begynner å jobbe tidlig, så...
- Jeg vil gjerne sove i min egen seng. - Hva er det som skjer?
Vil du at jeg sier det? Har du aldri hatt et engangsknull?
Jo, men jeg leste bare situasjonen og det føltes som om vi fikk kontakt.
Ja, du vet. Det hender den beste.
Jeg vet ikke, jeg følte nok mer enn det.
Jeg er kanskje litt skjelven etter jenta jeg traff for en stund siden.
Uansett, jeg syns at vi har noe bra på gang her.
Bedre lykke neste gang.
Jeg kontakter frøken 98 %. Hun liker anti-folkemusikk, Alice Munro.
Hun er nesten helt sikkert en han.
Han vil sikkert fengsle deg og bruke håret ditt for å lage tepper.
Hun har et profilbilde nå. Se! Fremdeles litt tvetydig, men likevel.
- Hva er denne trenden med grønn trøye? - Hva mener du?
Alle jenter etter Ellie har hatt en lignende trøye, samme nyanse.
- Alle sammen? - Det virker sånn.
- Var det samme trøye? - Hvordan kan det være det?
- Hva har det å gjøre med... - Sjanse.
Du burde sjanse.
Peter, hele greien skriker catfish.
Stol på meg.
"Forestiller du deg iblant en vei der du ser krysninger kilometervis framover."
"Alle trafikklys er grønne og du tenker: 'Det er bare å kjøre.'"
Men så innser du at lysene vil skifte før du rekker fram.
Du sitter der og ser på når alle lysene blir røde.
Og nå må du stoppe ved hvert eneste trafikklys.
Og jeg har lært av dette, veien ligger egentlig ikke åpen for deg.
Den lå åpen for noen før deg, som så rødt lys forandres i siste sekund
og som siden kunne gasse forbi gule og grønne lys.
Men jeg ser nok heller røde lys. Ja, jeg må kanskje stoppe.
Men tenk om det første skifter, og siden det neste.
Så ser jeg grønt i bakspeilet og tenker at det var mer interessant.
Jeg burde si at jeg ikke engang har førerkort. Det var en metafor.
Det er slik jeg lever livet mitt.
Hei, jeg heter Heloise.
Jeg har for vane å endre meg, mens ting omkring meg forblir det samme.
Jeg håper at det ikke gjør noe. Jeg søker bare noen å ta en biltur med.
Leiligheten hennes ligger ved Jackstown og Vanguard.
I tilfelle hun faktisk er seriemorder. Håper jeg ikke dør!
- Jackson, vet du noe jeg ikke vet? - Trøyen. Det er samme trøye...
Vær så snill, vær søt. Vær så snill, vær søt.
- Peter! - Heloise.
Du...
- Du ser fantastisk ut. - Takk!
- Så uhøflig. Kom inn. - Takk.
- Er de fra en av bøkene dine? - Ja.
Suverent.
- Du likte vel Pinot? - Perfekt.
Jeg har også whisky i skapet. Maten er snart klar.
- Vil du hjelpe meg å hakke løk? - Greit. Hva er det vi lager?
Søtpotetgnocchi.
- Det er veldig godt. - Ikke for seigt?
- Jeg kokte dem for lenge. - Slett ikke.
- De minner meg om en restaurant. - Leshy's?
- Ja. - Jeg kjenner eieren og fikk oppskriften.
Det er helt vilt. Jeg har vært der noen ganger.
- Synd at jeg ikke traff deg da. - Jeg har vel et intetsigende ansikt.
Jeg syns ikke det.
- Tjener du penger på barnebøkene? - Nei, jeg gjør reklamejobb som frilanser.
Det er en hel del interessant psykologi i det.
- Hva er det du markedsfører? - Det er ikke smakfullt materiale.
Kom an, jeg vil se det.
- Er dette jobben din? - Det betaler regningene.
Jeg skaper til og med e-posten. Det er fælt, hva?
Jeg kan ikke tenke meg noe verre.
Jeg kan ikke jobbe som P-vakt hjemmefra. Dette kan jeg gjøre hjemme, heldigvis.
Og jeg jobber veldig effektivt, så jeg har mye tid over til bøkene.
Apropos, vil du vise meg hva du jobber med nå?
Dette er suverent.
- Er denne biografien fra hjemmesiden? - Ja.
Det var forklaringen pappa hadde til hvorfor livet var så komplisert.
- Jeg tenkte at barn kan trenge det. - Toppen.
- Har du tenkt på å gi dem ut? - Ja, jeg har jobbet med en e-bok.
- Jeg vet ikke om barn liker sånt. - Kom an, dette er fantastisk!
Hva med å lese noen av fortellingene dine for klassen min?
Hvis det går bra, hvilket det vil gjøre, kan du ta opp bestillinger.
Da vil du i det minste ha en liten fokusgruppe.
Jeg fatter om du ikke vil. Jeg var altfor uforskammet.
Nei, slett ikke. Jeg mener, det lyder fantastisk.
Skal vi ta litt mer vin?
Fremdeles merkelig.
Jeg vet ikke om de er gode.
Jeg syns det. De er helt utrolige, alle sammen.
Takk.
I det siste har jeg bare tenkt på en stil som lokker barn.
Jeg tror at du er på sporet av noe. Pastell og runde former gjelder der.
- Hva betyr det? - De utvikler forkjærlighet til noe...
...om det baseres på assosiasjoner til omsorgsfulle miljøer.
- Det var underlig å si. - Nei, det er fantastisk.
Det hadde jeg aldri tenkt på selv, men det virker helt rimelig.
- Jeg liker tenkemåten din. - Jeg liker hvordan du ser på ting.
Jeg hadde...
Det skjedde en greie for noen uker siden og jeg har prøvd å glemme det.
Du er den første personen som har fått meg til å glemme det.
Så... takk.
Vi får se hvordan du føler for meg senere.
Jeg er ikke altfor urolig.
Som sagt, vi får se.
Oi, unnskyld...
Jeg visste ikke at Heloise delte leilighet med noen.
- Jeg er Peter. - Ja, jeg vet det.
Jeg...
Sa Heloise hvor hun skulle?
- Hun... - Ba hun meg vente her på henne?
- Peter... - Er det sånn hun dumper menn?
Nei! Nei...
Det er meg.
Jeg er Heloise.
Jeg har hatt en del merkelige møter med kvinner i det siste, men dette...
Nei, Peter, hør på meg...
- Får jeg vise deg noe? - Hun kunne dumpet meg hos meg.
- Da kunne hun bare ha stukket siden. - Peter, du kjenner meg.
Om du ikke har drept Heloise og filmet alt, er jeg ikke interessert.
Noen fortalte nylig om en liten jente som kjente smaken av farge.
Jeg lover at det blir det mest interessante du har sett hele dagen.
- Hva er dette? - Se på dette.
Unnskyld for at jeg bare stakk første gangen.
Det er liksom vår vanlige framgangsmåte.
Men du var den første personen jeg ville bli hos. Jeg hadde tenkt å si det.
Men så da profilene våre på Aphrodite matchet, trodde jeg på skjebnen.
Men det gikk ikke som jeg hadde planlagt.
Og det bare fortsatte å skje, og du sa at du ikke kunne glemme meg.
Jeg føler det også, og det gjorde meg så glad.
Jeg var bare så redd for å ødelegge alt og det gjorde jeg visst likevel.
Ellie?
- Hei. - Ok, ok...
- Jeg heter faktisk Heloise. - Det må være en spøk.
- Jeg er med i "Catfish", hva? - Hva er Catfish?
Det er et tv-program.
Du var de...
Du var alle sammen.
Hvorfor sa du ikke noe andre gangen?
- Hvorfor ikke bare være ærlig? - Det er ikke noe vi vil skilte med.
Vi må være forsiktige. Vi trakasseres fordi vi er annerledes.
En del kommer med skumle forslag. De vil se oss sove og se forvandlingen.
- Som en fetisj. - Skjer det når du sover?
Ja, iblant glemmer man det når man våkner.
Vi? Du sa: "Se på når vi sover". Fins det flere som du?
Ja. Har du aldri hørt om hamskiftere?
Den korrekte termen er ikkefrivillige mellommenneskelige metamorfoser.
Men vi foretrekker "hamskiftere". Vi har en gruppe som treffes på tirsdager.
Jeg trodde jeg holdt på å bli gal.
Jeg trodde det var en konspirasjon mellom kvinner i grønne yttertøy.
Men du løy. Du løy for meg.
Ellie liker Nabokov og Sushi, Lois liker yoga og sjakk.
Ulike profiler, men de er alle utdrag fra samme liste som er hele jeg.
"Mystique-chic, Heloise."
Det er hele listen, men jeg ville at du skulle kjenne til alt om meg først.
- Du stolte på hjemmesiden hele tiden? - Det var ikke planen fra begynnelsen.
Jeg hadde tenkt å fortelle andre daten, men den gikk ikke som jeg hadde tenkt.
- Fordi jeg ikke lå med deg? - Nei, fordi du ikke så meg!
Du ville ikke ha det du så. Var det for at jeg var stor eller brun?
Nå er du ikke rettferdig, Ellie... Heloise...
- Jeg var ikke annet enn høflig. - Ja, men du var annerledes.
Du så meg ikke, akkurat som nå i morges.
Som om jeg er noe fjernt, underlig og uønsket.
Kanskje fordi jeg fikk hjertet mitt knust
av en mystisk kvinne som bare forsvant ut i natten.
Var det derfor du gjorde det andre gangen?
Du var Ellie og Lois, men du var også Elise.
Hun hoppet på meg med en gang og siden stakk. Hun var jo veldig søt.
Jeg visste ikke at jeg såret deg. Unnskyld, men jeg kan ikke lese tanker.
Så jeg deg ikke?
Jeg kjente deg ikke engang. Hva hadde du ventet deg?
Mer enn dette.
Skuffelsen er gjensidig.
- Hvor har du vært, unge mann? - Jeg antar at det var vellykket.
Jeg vil faktisk ikke prate om det nå.
- Klokken er ti på formiddagen. - Øl-brunsj.
- Det gikk altså bra? - Ja. Og siden nei.
- Hva skjedde? - Vi pratet hele natten og sovnet.
- Hva skjedde så? - Jeg vil ikke prate om det.
- Kom an. - Dere ville ikke trodd meg.
- Bare fortell. - Kom an, Pete. Vi er venner.
Jeg vil ikke prate om det, sa jeg. For helvete, Mia!
Du våger ikke. Jeg kjøpte jakken med mommo.
- Fortell. Ålreit... - Ok! Helvete!
Hun våkner opp hver dag i en annen kropp.
Hun var Ellie og alle jentene siden.
Hun er... en hamskifter.
- Det var som pokker! - Jeg sa jo det.
- Hva? - At jeg ikke kom på det før.
- Jeg sier det samme. - Er dette sarkasme jeg ikke fatter?
Jeg traff faktisk en hamskifter for noen måneder siden.
Etter en uke avslørte hun seg. Hun bar alltid en oransje vest.
Så du kjenner altså til denne greien?
Hva da? Det er en greie.
Jeg trodde dette øyeblikket skulle bli komisk, men du er helt ubevisst.
Leser du overhode? Hamskiftere kom ut for fire måneder siden.
Det var artikler i The Times i over en måned. Hvor var du da?
Det fins en hamskifterbar to minutter unna. Leshy's.
- Er Leshy's en hamskifterbar? - Ja! Pastaen deres er fantastisk.
Det handler mye om kunnskap og sensitivitetstrening i public service.
- Hvordan er dette mulig? - Du bor i et borettslag i L.A.
- Og du spør hva som er mulig? - Ok, slutt på det morsomme.
- Jeg syns at du skal droppe dette. - Jackson!
Hamskiftere er moro å henge med, men det følger komplikasjoner med.
- Det er ikke noe du vil. - Ikke hør på ham.
Du sa at du søkte noe ekte. Dette er ekte, så ta ansvar.
- Du har ikke rett til å si det. - Hun løy faktisk for ham, Mia.
Du har heller ikke rett til å det. Dette hender ikke dere.
Nei, det gjør det ikke. Det hender deg.
Hva føler du? Sinne for at hun skjulte noe som ville ha fått deg til å stikke?
Eller er du redd for at det faktisk ikke spiller noen rolle?
Jenta du falt for er fremdeles samme person.
Og jenta du satt oppe hele natten med og pratet er også den samme.
Hun fortjener kanskje en ærlig sjanse.
Jeg skal treffe studiegruppen min.
Jeg syns fremdeles...
Det er ikke verd umaken, men du er jo voksen.
Gjør som du vil.
- Heloise? - Hei.
- Unnskyld. - Unnskyld?
- For at jeg ikke fortalte sannheten. - Jeg beklager at jeg klikket.
Det var... mye å ta inn.
Har du noen spørsmål? Det må du ha.
- Hvordan virker hårgreia? - Unnskyld?
Håret ditt er kortere i dag. Trekker det liksom bare inn i hodet?
- Hvor mange som du fins det? - Mange. Vi får ta det som det kommer.
- Hver dag? - Japp.
Jeg må faktisk dra snart. Gruppemøte.
Gruppe? Hamskiftere? En gruppe for hamskiftere?
Vi kan sikkert svare på eventuelle spørsmål du har.
Du har vel ikke førerkort?
Da får vel jeg kjøre.
- Du er ny. - Hvordan vet du det?
Ikke noe navneskilt.
- Jeg liker vanen din. - Takk. Hva?
Ikke like djerv som mange andres, men jeg liker sammensetningen.
Klærne dine. Vi kaller dem det. Vi har dem på oss hver dag.
Har du ingen klesvane? Hvordan kjenner folk deg igjen da?
- De... - Han er ikke hamskifter.
- Vi kjenner hverandre. Fra Leshy's. - Hyggelig å treffe deg igjen.
Da setter vi i gang. Jeg syns ikke at jeg ser noen kjente ansikter.
Det føles vel trygt? Vi begynner med vår nye venn Peter.
Som alltid, begynner vi med å spørre om noen trenger å lette på hjertet.
- Foreldrene mine vil dra på ferie. - Herlig, Marcy! Hvor?
De tenkte på cruise til Mexico.
Men siden innså de at vi ikke kunne gjøre det.
- Hvorfor ikke? - Hun har ikke noe pass.
Vi kan fly til New York, men jeg trenger likevel legitimasjon.
Iblant ser jeg eldre ut enn jeg er. Man vet aldri når det hender.
- Dere kan alltids kjøre bil. - Nettopp!
- Det kan bli et bileventyr. - Tror du det?
- Det lyder som et spennende eventyr. - Ja, virkelig.
- Hvem er den neste? - Jeg har problemer med naboene.
De mistenker en sekt på grunn av alle menn med gul skjorte som åpner døren.
Det suger ikke å være hamskifter. Det suger å være en med narkolepsi.
Jeg har endelig funnet en leilighet! Men jeg er redd husverten avslører meg.
Jeg er så jævla lei av å se meg i speilet og ikke kjenne igjen personen.
Broren min ble stoppet av politiet i går, og jeg ba om at de ikke skulle be om ID.
Jeg trodde sjefen min skulle være mer tolerant enn de tidligere jeg har hatt.
Men nå er jeg arbeidsløs igjen. I alle fall til jeg har løst dette.
Kjæresten min forlot meg. Han hadde ikke energi nok til å blir tiltrukket av meg.
Jeg antar at folk ikke vil ha et misfoster som jeg.
Men det er deres tap, hva?
Iblant setter jeg meg ned og lister opp alt positivt.
Jeg kan spise hva jeg vil. Kroppen varierer likevel hele tiden.
Ingen blåmerker heller...
...ingen fødselsmerker.
Ingen arr.
Det fikk jeg lære den harde måten.
Noen av dere vet dette, men jeg pleide å ha problemer.
Jeg klorer meg i ansiktet når jeg er redd eller nervøs.
Og iblant kunne jeg ikke la være å tenke
at jeg ville ha noe permanent i livet mitt.
Noe som gjorde at jeg kunne kjenne igjen meg selv.
Så jeg begynte å klore og klore...
...og klore.
Til jeg laget et merke som jeg trodde ville sitte.
Men som sagt, ingen arr.
Men jeg finner andre ting og personer som gir meg kontinuitet.
Og det er jeg veldig takknemlig for.
Godt jobbet i kveld, Bob.
- Likte du presentasjonen? - Det var definitivt en erfaring.
- Hallo, min skjønne. - Godt jobbet i kveld.
Jeg skal gå nå. Hold ut. Vi ses neste uke.
Det var hyggelig å treffe deg, Peter. Har du spørsmål, kan du ringe meg.
Takk.
- Hei. - Hei der.
- Takk for at du holdt ut i kveld. - Ja da.
Jeg er fremdeles overveldet, mildt sagt.
- Unnskyld. Dette er livet ditt. - Jeg skjønner.
- Jeg må bare tenke gjennom ting. - Jeg forstår.
Du vet hvor du finner meg.
Ok, unger. Som du vet lovte jeg dere noe spesielt denne uken.
Vår oppleser skal lese fra sin egen bok.
Og det er spesielt, for ingen andre har fått høre den før.
- Amy? - Hvem skal lese?
Hun heter Heloise og er en venn av meg.
- Amy? - Er hun kona di?
- Nei. Jeg vil at... -Ja, Amy? - Hvordan ser hun ut?
Vel...
Det får dere straks vite. Et øyeblikk.
- Hei. - Gikk det greit å finne fram?
Ja.
- Klar? - Ja.
Her er hun - Heloise Korrigan!
Dette er verdenspremiere, bare for dere. Er dere spente?
Hei, alle sammen og takk.
Da setter vi i gang. "Grønne lys" av Heloise Korrigan.
- Ja? - Er du gutt eller jente?
- Amy! - Ingen fare. Jeg er ei jente.
Men du ser litt ut som en gutt.
Det stemmer kanskje i dag, men i morgen er en ny dag.
Men jeg tror at jeg er en jente, så derfor er jeg jente.
- Ok. - Er det ok om vi begynner å lese nå?
"Det var en gang en liten jente som elsket å kjøre racerbil.
Og så en dag, etter en lang strekning
kunne hun se en enda lenger strekning med lys.
Noen var røde, noen var gule og noen var grønne.
Hun var nødt til å stoppe og starte, og stoppe og starte.
Da hun kjørte mot røde og gule lys, visste hun at det snart ble rødt.
Men å se alle grønne lys blinke..."
- Ok, vi ses siden. - Ha det!
Ok, vi ses. Ha en god dag!
- Takk for at jeg fikk gjøre dette. - Ja da, ingen problemer.
- De fleste hadde ikke ringt tilbake. - Jeg er ikke som de fleste.
- Ikke du heller, forresten. - Rent teknisk er jeg de fleste.
Er du opptatt nå? Jeg tenkte bare om vi skulle henge litt.
Jeg bor rundt hjørnet. Jeg kan lage te og vi kan prate.
- Ja, det hadde vært hyggelig. - Bra.
- Vesken min. - Unnskyld.
Skal vi gå?
Mia? - Heloise, dette...
- Hei, jeg er Mia. Hyggelig å treffe deg. - I like måte. Jeg har hørt mye om deg.
I like måte. Unnskyld meg...
Jeg visste ikke at Peter skulle ha med seg selskap.
- Jeg skal la dere være i fred. - Det er ingen fare.
Ja, bli. Vi kan henge litt.
Nei, jeg kan dessverre ikke. Jeg har time klokken fire.
Jeg burde... Vi ses senere. Jeg skal gå nå. Vi ses!
- Vil du ha noe å drikke? - Nei takk.
Mia er veldig lik din mommo. Har hun fremdeles forelesninger?
Nei, det var flere år siden nå. Hun klarer ikke å stå lenge om gangen.
Og ikke miste tråden.
Det hadde vært så fint å treffe henne. Unnskyld...
Ingen fare.
Det ville vært veldig hyggelig. Men hun er enda verre enn Mia.
- Jeg kan også være vanskelig. - Jaså?
Veldig vanskelig, faktisk.
Unnskyld meg. Jeg glemte nøklene. Jeg vet ikke...
- Hvor skal du? - Din leilighet?
- Hallo, hvordan går det? - Hyggelig å treffe deg.
I like måte.
- "Hei, Jackson! Hvordan går det?" - "Ikke noe særlig.
- "Vil du prate om det?" - "Det ville betydd mye."
TO UKER SENERE
Hva i helvete! Hva gjør du?
Peter... Peter, ro deg ned.
- Heloise? - Ja. Jeg tror at syklusen min er gal.
- Hva? Når begynte dette? - Det begynte da jeg var 14.
- Hvor ofte? - En gang i måneden, noen dager.
- Har du mens? - Andre ting skjer også.
- Og du tenkte ikke fortelle meg det? - Jeg var redd at du skulle bli redd.
Det er ikke rettferdig! Hva skjedde med åpenheten?
- Det er viktig i normale forhold. - Normale?
Du vet hva jeg mener.
Hør på meg, jeg er lei for det.
Vi setter på litt kaffe og prater...
Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke...
Jeg klarer ikke dette akkurat nå. Jeg bare...
- Jeg burde gå. - Det er nok best slik.
Jeg ringer når...
Jeg ringer.
Hallo, ingen kan svare akkurat nå. Legg igjen en beskjed etter tonen.
Hei, det er Peter.
Jeg forstår at du ikke har spilt inn noen beskjed. Jeg trenger dine råd.
Vær så snill, ring eller tekst så snart du kan. Jeg trenger virkelig å prate.
Unnskyld at jeg er sen. Livet går langsommere når man tar bussen.
Ingen problemer, Leshy. Godt å se deg.
I like måte. Fortell hva du har på hjertet.
Ting har gått bra... Unnskyld, men sist vi så hverandre hadde du...
- Skjegg. - Akkurat. Og nå har du ikke det.
Ja, du traff meg nok under den perioden.
- Så vanligvis er du...? - Ja, for det meste.
En del av oss er 60/40, eller til og med 50/50.
- Det kan forandres med tiden. - 50/50?
- Vet man hva man egentlig er da? - Det er noe vi alle må konfrontere.
Noen finner noe kjent hos seg selv
og noen syns ikke det er viktig.
Det beste vi kan gjøre er å omgås med folk som kan gi oss kontinuitet.
Nå, hva var det du ville prate om?
Det er åpent.
Jeg tok med meg smertestillende og sjokolade.
- Hva gjør du? - Unnskyld?
- Gjør du noe nå, eller senere i dag? - Kanskje. Hvorfor det?
Jeg innså akkurat at det er noe du aldri har prøvd, og jeg vil lære deg.
Jeg har noen reklameannonser som jeg må bearbeide.
Kan du utsette det?
Jeg har alt avlyst utviklingssamtalene.
Du har virkelig selvtillit.
Det viktigste å huske er at du bare bruker høyre bein.
Bortsett fra det bør du holde hendene på ti og to.
Ok... Er du sikker på at dette er en passende dag å gjøre dette?
- Du har ventet lenge nok. - Min venn Jade ble stoppet av politiet.
Hun hadde ingen ID-kort så hun ble anholdt, men de hadde ingen informasjon.
Det ordner seg.
Vi skal bare kjøre rundt kvartalet. Ok?
Foten på bremsen, og legg i revers.
Rolig.
Den er følsom. Lett forsiktig på foten.
Supert.
Føles det ikke bra?
Sånne dager er det bare litt vanskeligere å bli våt.
Jeg tror at denne kroppen...
- ...har passert klimakteriet. - Ok.
Vil du at jeg... går ned?
Nei, nei, jeg klarer dette.
- Ok? - Ja, gjør det bare langsomt.
Ja, akkurat slik.
- Å, herregud! - Er du ok?
- Helvete, hva skjedde? - Unnskyld.
Jeg tror ikke at det vil funke i kveld. Unnskyld.
Det gjør ingenting.
- Er du sikker? - Selvsagt.
Vi prøver i morgen igjen.
Nå sover vi.
- Jøss! - Hva er det?
Ingen fare, jeg kjente bare ikke igjen meg selv.
Nei, hold opp!
- Føles det OK? - Ja, det er bare...
- Hva? - Gi meg bare et sekund.
Kanskje jeg bare skal...
- Det går ikke. Helvete. Slutt. - Ok.
Det er ikke så lett.
- Jeg kan ikke bare trykke på en knapp. - Ok, Peter. Jeg skjønner.
- Dette er ikke rettferdig. - Nei, det er det virkelig ikke.
Rundt 10 000 hamskiftere og deres talsmann samles på National Mall.
Det fins titusener flere som ikke har klart å ta seg hit...
- Jeg ønsker jeg kunne vært der. - Vil det forandre på noe?
- Deres krav er rimelige. - Ordentlig dokumentasjon.
Fødselsattest, personnummer, toaletter.
Vi pratet med Leshy Mamuna, sjef for den lokale hamskifterbevegelsen.
Folk innser ikke at vi alltid har eksistert.
Vi har en kulturell tradisjon. Vi er vennlige ansikter du møter på gaten.
Vi er naboene deres, og vi vil gjerne være vennene deres.
Vi ber dere bare se skjønnheten i det kjente vi ser i oss selv.
- Det er vanskelig å si imot. - Du skulle bare visst.
Det er kanskje på tide å presentere deg for foreldrene mine.
- Det er bare meg. - Hei!
Peter! Hei, skatt!
- Så godt å se deg! - Hei, mamma og pappa.
- Er hun her? - Ja, endelig. Hun er på badet.
Får jeg si noe? Det var galt vanskelig å ta henne fra lufthavnen.
Hele det transportsystemet må gjøres om.
Jeg har fire universitetseksamener. Jeg kan finne veien på en lufthavn.
Hvem har vi her, da?
Hvordan har du det, skatt?
- Underviser du fremdeles barn? - Jeg prøver, mormor.
Heloise oppmuntret meg til å søke til noen doktorstudier.
Snart vet jeg hvordan de unges hjerner formes.
- Det mener du ikke? Hvor? - Noen små skoler, noen store.
UCLA, Berkeley, Minnesota, Harvard, Yale.
Sånn skal det låte!
Få jenta hit så jeg kan takke henne.
- Jeg skal hjelpe deg med dumplings. - Nei, mamma. Sett deg.
Du har aldri i selleri eller persille.
- Hvor er kjæresten din? - Jeg jobber med det.
- Er det noe galt? - Nei, ingen problemer.
- Når skal frøken gjøre sin debut? - Hun...
- Hun trenger bare gjøre seg i stand. - Lyder som en annen jeg kjenner.
Hold kjeft, Richard.
Jeg ble nervøs foran møtet med foreldrene dine.
Jeg prøvde å gjøre noen pusteøvelser og meditasjon.
Det virket visst bra, for jeg sovnet.
Og da jeg våknet ødela jeg kjolen.
- Det er ok. - Syklusen var over for tre dager siden.
- Den tar over mer og mer. - Du kan hvile en stund og se...
Jeg har prøvd den siste timen. Jeg har tatt en masse Melatonin.
Jeg kan likevel ikke sitte stille. Jeg vet ikke hva som skjer!
- Det kommer til å ordne seg. - Vil du at jeg går ut sånn?
- Vi skulle aldri gått med på det. - Dette vil skje innimellom.
Vi kjente til risikoene da vi bestemte oss. Jeg mente ikke...
- Jeg tror faktisk ikke at du forstår. - Hva mener du?
- Vi går gjennom dette sammen. - Ok, da knuller vi. Nå med en gang.
- Håper du ikke liker å reise. - Vi kan dra på bilturer.
Vi får vel sitte hjemme og drikke. Lykke til med å smugle meg inn.
- Vi kan gå til Leshy's. - Jeg kan ikke sameie hus eller bil.
- Eller gifte meg! - Heloise...
Hva blir det med barn? Jeg vet at du tenker på det hele tiden.
Det er vanskelig å ha et foster i magen når livmoren forsvinner iblant.
Vi kan forsøke. Kroppen din forblir kanskje kvinnelig når du...
- Det kommer ikke til å fungere. - Det vet du ikke.
Det vet jeg faktisk, Peter.
Hør på meg. Det er sånn livet mitt ser ut.
Du forstår nok ikke hva det innebærer om vi skal dele det.
Ok, jeg ringer mamma og booker om, eller noe.
Si at jeg er lei for det.
Heloise?
- Unnskyld, unnskyld, unnskyld! - Å, skatt.
- Hva har du gjort? - Jeg ville ha noe som bare var mitt.
Heloise? Heloise?
Ells bells?
- Hun bare stakk! - Kan hun ikke være hjemme igjen?
- Jeg ba naboen holde kontroll. - Har du pratet med støttegruppen?
Leshy har ikke hørt noe. Hun dro fra mobilen, klærne sine.
Hun ligger kanskje død på likhuset, og jeg kan ikke identifisere henne.
Nå tenker vi logisk. Ni ganger av ti pleier folk å dra til noen de kjenner.
- Har hun noen familie? - På hjørnet av Cleveland og Knox.
Pappa beskjærer fremdeles rosene på forsiden.
Hallo! Jeg håper at jeg har kommet rett.
Det er eneste hjørnehuset med roser. Men hvem som helst kan passe dem.
- Kan jeg hjelpe deg med noe? - Bor familien Korrigan her?
Jeg heter Peter Chalon. Jeg dater din datter Heloise.
Vi tok ingen bilder. Vi ville ikke føle oss annerledes.
Men det var vel ikke noe poeng.
De visste ikke hva babyen ville bli.
Ultralyden viste en ting, så en annen.
Jeg lurer på om de forandret seg i livmoren. Det må de ha gjort.
Moren hennes visste ikke hvordan hun skulle håndtere henne.
Hun ville så gjerne ha en jente. Hun hadde forventninger.
Man visste ikke så mye om hamskiftere da.
Hun lot henne aldri gå ut. Hun sa til andre at hun hadde en immundefekt.
Ja, det var vel mistenkelig å ha en masse ulike barn her hjemme.
De var ikke alltid barn. Iblant våknet hun opp og var eldre enn moren.
Hun brukte det til sin fordel når hun kunne.
Hun begynte å forlate huset, iblant i hemmelighet.
Andre ganger var hun mer frekk.
En dag ble hun har avslørt da hun ble sørpe full etter å ha kjøpt vodka.
Det er lett å gjøre når man ser ut som en vietnamesisk mann.
Hun fikk en tatovering da hun var 16, og moren hennes klikket.
Men den var borte dagen etter. Blåmerkene også.
Et år senere oppsto det slagsmål.
Det begynte over en fillesak. Jeg har glemt hva det var.
Men Selma kunne ikke slutte.
Hun sa at hun ville slå henne så hardt at blåmerkene ville bli sittende.
Heloise var borte morgenen etter. Hun sa ikke et ord.
Selma...
Hun var ikke en dårlig person eller en dårlig mor.
Iblant...
Hun visste bare ikke hvordan hun skulle være mor for Ellie.
Det var så mye arbeid.
- Det unnskylder ikke det hun gjorde. - Kanskje det.
- Kanskje? - Du var ikke der. Elli var...
...vanskelig å håndtere.
Det er helt utrolig.
Ellie er så snill, varm og optimistisk etter det hun har opplevd.
- Selma var en komplisert kvinne. - Selma kan dra til helvete.
- Hun beskyttet henne fra verden. - Hun prøvde å beskytte seg selv.
Det er bare drittpreik!
Jeg vet at hun gir seg selv skylden.
Hun har tenkt og tenkt på hvordan noen kunne behandle henne sånn.
For meg er det ren ondskap.
At noen kunne få en liten jente til å føle seg skyldig, bare for å være til.
Få henne til ikke å føle seg vakker. Men det er hun.
Alltid.
Man må bare se på henne.
Man kan se det på måten hun beveger seg på.
Virkelig se henne.
Da kan man se det. Krystallklart.
Akkurat som jeg ser det nå.
Jeg ser deg. Det gjør jeg faktisk.
Jeg ser deg, Heloise.
Hei.
Hei, du.
- Unnskyld. - Nei, unnskyld meg.
Der ser du. Han fant deg, tross alt.
- Vil dere ha middag? - Det var snilt, herr Korrigan.
Vi kan nok ikke bli så lenge. Vi har middagsplaner.
- Har dere det? - Vi avlyste nylig en middag.
Det er nok på tide at vi godtgjør dem.
- Peter, er du sikker på dette? - Selvsagt.
Det er bare det...
Peter!
- Dette må være... - Mamma og pappa, dette er Heloise.
- Hyggelig å treffe deg. - Det er hyggelig å treffe deg også.
Jeg... vi har hørt så mye om deg.
Er det de? Er hun her?
Du er her! Jeg har gledet meg til å treffe deg.
Som han prater om deg kan man tro at du er et mytisk vesen.
- Jeg kan si samme sak om deg, ma'am. - Æsj...
Jeg heter Mary Lou, men du kan kalle meg mommo.
Jeg har hørt at du skriver og illustrerer barnebøker.
Du må fortelle alt om det.
- Hei. - Hei, du.
Hadde jeg...
- Ødela jeg kjolen? - Jeg tror ikke det.
- Føles den trang? - Ja.
Kanskje du skal ta den av.
Jeg mener...
Det er ok.
Nei, ikke gjør det.
Du trenger ikke gjøre det...
Er du sikker på dette?
Absolutt.
Norske tekster: Per Olav Wiborg- Maurstad, www.ordiovision.com