Vilket segerbyte har endast de mäktiga kunnat erövra och behålla?
En plats vars rikedom, skönhet och historia
har gjort Alexander besatt sedan barndomen.
PELUSIUM - EGYPTEN
Det är en fornåldrig, glittrande juvel.
Egypten.
Em hotep nefer!
Jag tror inte att vi är välkomna.
Hotep!
Ärade egyptier.
Snälla, Alex.
Vad gör han?
Em hotep nefer.
Vet du ens vad det betyder?
-Jag har fredliga avsikter. -Jaså?
Vill du förhandla om fred med Egypten?
Ja. Och mer därtill.
Exempelvis…?
Befrielse.
Välkommen till Egypten, Alexander.
ALEXANDER: EN GUD BLIR TILL
Egypten var en av de viktigaste delarna av perserriket
på grund av dess enorma rikedom.
Egypten var känt som antikens kornbod,
eftersom landet hade mer bördig jord, och därmed mer vete och korn,
än någon annanstans i perserriket.
Ändå hade relationen mellan Egypten och Persien alltid varit besvärlig.
Landet bröt sig ofta loss från imperiet, återerövrades,
och även under Dareios III:s tid var det i farozonen.
Jag tror att det fanns en ökad medvetenhet
om en sorts självständighetsrörelse i Egypten.
Egypten är avskuret vid den tiden.
Alexander har en enormt framgångsrik armé,
så om Egypten gör motstånd, vilka kan hjälpa dem?
Det verkade kanske enklast, mest logiskt,
att överlämna Egypten till Alexander och hoppas att allt går bra.
I min officiella roll som vicekonung till kung Dareios…
…borde jag låta dig halshuggas här.
Så varför ska jag låta bli?
Satrap Mazakes.
Jag avrättade din föregångare
när han ledde den egyptiska garnisonen i slaget vid Issos.
Sanden blev röd av deras blod.
Allesammans inkallade och massakrerade.
I vems namn?
Dareios.
Den känslolöse persern som kräver att bli kallad Egyptens kung,
men aldrig har orkat besöka det.
Som bara ser Egypten som en källa till sitt rikes spannmål och guld.
Vad ser du?
Världscivilisationens centrum.
En plats full av skönhet, historia och en oändlig potential.
Med ett folk som borde bli omhändertaget.
Inte slaktat.
I så fall…
…behövs en beskyddare.
En som världen känner till och fruktar…
…härifrån ända till Persien.
Jag tror att egyptierna nästan helhjärtat välkomnar Alexander.
En utländsk härskare är trots allt som vilken annan som helst.
För egyptierna var Alexanders ankomst som en gudagåva,
för de ville bli av med perserna, och han ville göra det åt dem.
Och han hade den militära styrkan som krävdes.
EGYPTEN
De säger "välkommen till Egypten"
och släpper in honom så att han kan göra jobbet åt dem.
MEMFIS - EGYPTEN
De ser Alexander som ett sätt att bli av med de förhatliga perserna,
så de erbjuder Alexander Egyptens krona.
Det blev en stor kröningsceremoni,
som genomfördes på samma sätt som för en egyptisk farao.
Alexanders kröning var viktig på många sätt.
Det gav det honom legitimitet.
Så egyptierna kunde säga:
"Du är rättmätig farao för att du har genomgått rätt ceremonier
och har blivit krönt i Memfis."
Var hälsad, Res son. Vår välsignade och älskade farao.
Att ha någon som anammar egyptisk religion på det här viset var perfekt.
Det här måste ha varit det första stora steget
för honom att uppnå sina ambitioner och skapa det som blev hans persona.
Det måste ha varit en stor kick för honom.
BABYLON - PERSIEN
Farao?
Inte nog med en feg kapitulation…
…de gjorde honom till levande gud?
Vad är det för sammansvärjning?
De har tydligen gett honom en gåva också, Ers Majestät.
Åttahundra guldtalenter.
Vilken avslöjande gåva jag fick från Egypten.
Vidriga insekter.
Inte bättre än spillningen de lever på.
Men som drottning Stateira har sagt…
Hon är inte här!
Eller hur?
Och vi vet inte ens om hon lever eller inte.
Se er omkring!
Mitt rike!
Pompa och ståt och militärmakt. Alla Kroisos rikedomar!
Men i verkligheten…
…betyder det ingenting.
Förlusten av Egypten blev ytterligare ett slag för Dareios
mot hans prestige och imperiets räckvidd.
Det visade att imperiet hade svagheter
och inte kunde styra över avlägsna satrapier.
Var hälsad, Res son.
Det var en stor ära.
Vilken ära, minsann.
Har det aldrig slagit dig att min ambition sträcker sig bortom krig till något mer?
Något mycket större.
Stateira kan betrakta sin situation på två sätt:
Antingen kan hon känna avsmak för barbaren
som sexuellt utnyttjade henne och aldrig förlika sig med den tanken.
Eller, om vi vill se henne som en handlingsmänniska,
kanske hon gick med på det här för att hon betraktar Alexander
som ett sätt för henne att fortsätta vara drottningen av Persien.
Stateiras tillfångatagande måste ha varit ett hårt slag för Dareios på alla sätt,
för hans status och ställning i persernas ögon.
Dareios III härstammade inte från den kungliga ätten.
Genom giftermålet med Stateira, en persisk adelskvinna,
lyckades han höja sin ställning och bli värdig den persiska tronen.
Alexander har tagit över den egyptiska tronen från Dareios.
Han har blivit en levande gud för egyptierna.
Liksom alla Egyptens erövrare
blir han till slut erövrad av den egyptiska kulturen.
Jag tror att Alexander vill lämna sitt avtryck på Egypten,
och det gör han på ett fenomenalt sätt.
Han grundar en stad som han döper efter sig själv.
Han grundar Alexandria.
Vad är det här?
Vad gör du här?
Bygger en stad, den främsta som världen har skådat.
Med bländvita väggar, så att solen reflekterar dess skönhet.
Så småningom blir de här strecken till gator, byggnader, en hamn…
En stor metropol med den främsta grekiska arkitekturen.
Du tycks ha planerat allting.
Ja.
Jag fick idén från en dröm.
Det är en ny sorts stad.
Inte bara ett centrum för handel, utan en symbol för kultur.
För lärdom och kunskap.
För mig kan det inte existera någon annanstans än här.
I Egypten.
Det var i princip en liten by,
men Alexander såg taktiska fördelar med att ha en utpost vid havet.
Den ska byggas här.
Han planlade staden och sa: "Detta ska bli Alexandria."
Här ska hela vår nedtecknade historia hysas.
Och det blev mycket riktigt en av Medelhavets viktigaste städer.
ALEXANDRIA - EGYPTEN
Lämningar från Alexanders verkliga värld har förstås överlevt
och de uppdagas av arkeologin.
Om vi gräver i Alexandria är det som att skära genom en tårtbit
där vi kan se alla bosättningslager.
Och vi vet att bottenlagret,
under det arabiska, det kristna och det romerska lagret,
är själva lagret från Alexanders värld.
Det finns där, vi behöver bara hitta det.
Mitt mål och min dröm är att hitta det grekiska Alexandria.
Alexanders Alexandria.
Titta hur djupt vi har grävt för att hitta lagret där Alexander byggde staden.
Det här är ungefär 10,5 meter.
Det är hemligheten till vår framgång.
Så nu är vi vid det djupaste lagret av staden Alexandria.
Under de här stenarna finns det ingenting.
Det vi vet om antikens Alexandria kommer från klassiska författare.
Därför vet vi var den kungliga stadsdelen ligger och vad som ska finnas där.
MAREOTISSJÖN
De beskriver att Alexandria har två huvudgator.
Där de korsas hittar man den kungliga stadsdelen, mitt i staden.
Efter att ha flyttat tonvis med jord
gjorde dr Pepi en upptäckt som förändrade allt för henne.
Kalksten?
Det här? Ja.
Vi grävde fram Alexandrias huvudgata.
Den kungliga vägen.
Det här är en av de två huvudgatorna som Alexander själv planlade.
Ett viktigt bevis enligt kartorna vi har är gatans riktning.
KUNGLIGA STADSDELEN
Det var gatan som kungarna använde för att ta sig från sina palats,
vid hamnen i Alexandria, till hamnen vid sjön.
Och nu tror hon att hon kommer allt närmare den kungliga stadsdelen,
för hon har hittat det som kan vara grunden till en stor byggnad.
När stenarna uppdagades var det en stor dag för mig.
För det är kanske första gången i den kungliga stadsdelen
som vi ser lämningar efter byggnaderna som fanns här.
Byggnaden är gigantisk.
Vi har mätt upp en längd på 50 meter,
vilket till och med kan mäta sig med Parthenon.
Det betyder att det var en viktig byggnad.
Bland de intressantaste fynden är gips.
Dr Pepi har hittat stora mängder av målade gipsfragment
som visar byggnadsdekoren.
Här har vi några exempel.
Klarröda, fina gula
och en stor mängd ljusblåa.
Det är inte egyptiskt blått, det är grekiskt blått.
När vi först såg de färgade gipsfragmenten blev jag helt till mig,
för jag hade aldrig sett det i Alexandria förut.
Vi vet att de här färgerna fanns på gravdekorationer i Makedonien,
och det är första gången som vi hittar nåt liknande
i Alexandrias kungliga stadsdel.
Dessutom hittar vi arkitektoniska föremål.
Och en trevlig överraskning var den färgade med ett äggmotiv,
i typisk grekisk-makedonsk stil.
Jag är säker på att det tillhör en av de berömda byggnaderna
som vi vet låg i den kungliga stadsdelen.
Biblioteket, museet och Alexanders grav.
Utifrån storleken och konstruktionen
förstår man hur mäktig byggnaden borde vara.
Efter att ha grundlagt Alexandria stannar Alexander inte kvar i området.
Det är för att han har ett mål, ett andligt sökande.
MEMFIS - EGYPTEN
Ska ni till Siwa?
Ja.
Du vet, det mytomspunna templet i det stora sandhavet.
Ptol.
Det är vansinnigt att ens överväga den resan.
Det är inte vansinnigt.
Inte?
Siwa ligger hitåt.
Persien är ditåt.
Vad har jag missat?
-Han måste träffa översteprästen. -Och manskapet måste strida.
Den färden tar flera månader.
Om ni ens överlever.
Vad ska mannarna göra under tiden?
De får vila.
Och njuta av egyptisk gästfrihet.
De förtjänar det.
Det kan vara sista chansen innan kriget.
Ers Majestät, med all respekt…
Vi kommer att förlora vårt strategiska övertag över perserna.
Tro på mig, Parmenion.
Jag har lett dig till seger.
Och det ska jag igen.
Men bara när tiden är inne.
Är du för den här utflykten?
Han är kung.
Vad jag tycker kvittar.
Kvittar det att han har blivit inföding?
Att hans utländska sida stärks, medan den makedonska försvagas.
Jag bryr mig.
Jag kom hit för att strida, inte se de förbannade sevärdheterna.
Alexander gjorde något extraordinärt.
I stället för att erövra resten av det persiska riket
tar han en avstickare till Siwa, en liten oas i den västra öknen,
närmare Libyen än någon annanstans.
Han beger sig dit för att det är känt för sitt orakel.
Alexander hade redan krönts till farao, men han vill besöka oraklet i Siwa.
Kanske ville han ha andlig legitimitet utöver politisk legitimitet.
Alexanders färd till Siwa måste ha varit mödosam.
Vi kan föreställa oss honom dag efter dag i höga temperaturer.
Alexanders mål att komma till Siwa sporrar honom.
Berätta, vad riskerar vi livet för nu igen?
Storhet, Ptol.
Storhet.
Jag har saknat det här.
Att äventyra ihop.
Vi gör väl inget annat?
Utan distraktioner, menar jag.
Hon hade ingen del i det här.
-Det här hade jag planerat. -Jag vet.
Det är bara trevligt att ha dig för mig själv.
Jag behövde bara anmäla mig till det här självmordsuppdraget.
Återigen, vi gör väl inget annat?
Ers Majestät, jag har nyheter.
Vi har hittat er hustru och dotter.
Berätta. Är de i Makedonien?
Nej.
I Egypten.
När Alexander tog Pelusium var kvinnorna där med honom.
Enligt vår källa är de friska och behandlas väl.
För väl…
Ursäkta, guvernören?
Ers Majestät…
De är inte fångar, de är gäster.
De visas upp vid hans sida och bor i hans egen kungliga bostad.
Även Barsine.
Ers Majestät.
Han behandlar er drottning som om hon vore hans.
De är kvinnor.
Ensamma…
…bland vildar.
Stateira har bara ett fåtal kort hon kan spela för att överleva.
Den jäveln! Jag ska döda honom.
Jag ska slita honom i stycken med bara händerna! Det svär jag.
Det kanske inte behövs, min kung.
Jag har fler nyheter.
Alexander har inte vänt sina styrkor mot Persien som väntat.
I stället korsar han och en liten grupp det stora sandhavet.
-Öknen? -Den som slukade kung Kambyses.
Och antingen värmen eller sanden kommer även att sluka honom. Det vet jag.
Så vårt välde och alla som vi älskar
hotas av en tyrann.
Men du sätter hoppet till att en sandstorm…
…blåser bort honom.
Och vad föreslår ni, Ers Majestät?
Inga fler ursäkter eller väntan på att gudarna ska ingripa.
Vi blir stormen, Bessos.
Vi blir stormen, Bessos!
Nej, tack.
-Jag menar att jag inte… -Hon vill inte ha te.
Hennes tillstånd gör henne illamående.
Det angår inte dig, Barsine.
Vadå?
Att jag får en oäkting till syskon med fienden som far?
Vakta din tunga.
Hur kunde du, mamma?
Hur kunde jag vadå?
Hålla oss vid liv?
Säg så om det får dig att må bättre.
Men det är ett svek.
Mot pappa, mot själva Persien.
Men se dig runt.
Det här är inte Persien.
Det är inte vårt hem.
Vi är inte kungliga här.
Vi är persiska spelbrickor i ett brutalt krig.
Och det enda skyddet som du har är det jag kan använda mig av.
Det här är verkligheten.
Förlåt, mamma.
För oss bådas skull får vi hoppas att han återvänder välbehållen.
Alexander fick säkert höra att 200 år dessförinnan
hade den persiske kungen Kambyses försökt föra sin här genom den jättelika öknen.
Men han misslyckades och förlorade tiotusentals soldater
i den jättelika, obarmhärtiga vildmarken.
Ta skydd. Nu!
Ta skydd!
Mina ögon!
Alex!
Jag är här, broder!
Håll ut!
Ptolemaios.
Alexander!
Fort!
Alex!
Ptolemaios, är du oskadd?
Alex!
Då så.
Självmordsuppdrag, va?
Jag sa ju att vi inte gör annat.
Lever du?
Vid gudarna!
Det är över.
Alla spår, vår stig…
De är borta.
Att ta sig till Siwa var ingen picknick, för det här är mitt i Saharaöknen.
Kambyses armé hade slukats av en sandstorm,
så det Alexander gjorde var både djärvt och dumdristigt.
Alex.
Jag behöver lite tid.
Det gör du inte.
Det är Siwa.
Vi är framme.
Vi klarade det.
Den jäkla ormen, va?
Resan till Siwa är en viktig del av Alexanders pr-kampanj
för att visa att han är son till en gud.
Och det är lika viktigt för honom som de militära segrarna.
Så resan till Siwa är en väsentlig del av Alexander plan.
Utan den skulle han inte bli kungen som vi känner igen.
Vi har väntat på dig, Alexander.
Undertexter: Dann Ling