www.titlovi.com
Poput većine živih bića,
golub brzo poveže pritiskanje poluge s nagradom.
Ali, kada se sjeme počne automatski otpuštati svakih 20 sekundi,
golub se počne pitati:
Što sam učinio da to zaslužim?
Ako je u to vrijeme lepetao krilima,
nastavit će lepetati, uvjeren da to ima odlučujći
utjecaj na ono što se događa..
To nazivamo "golubovim praznovjerjem".
GOSPODIN NITKO
Što sam učinio da to zaslužim?
Kako se osjećate od prošlog puta?
- Poznajem li vas? - Viđamo se svakog tjedna.
Ja sam doktor Feldheim.
- A tko ste vi? - Nitko.
Nemo Nitko.
To je neobično ime, ne mislite li?
Ponekad, ljudi me zovu gospodin Craft.
Kako?
C-R-A-F-T. (Can't Remember A Fucking Thing)
Ne Može Se Ničeg Sjetiti.
Koje pitanje sam vam prvo postavio?
- Ne znam. - Možete li mi reći koliko vam je godina?
34.
Rodio sam se 1975.
Biste li pogledali svoje ruke?
Ne morate ukoliko ne želite.
Ispred vas je zrcalo.
Ne, ja...
Koja je sada godina?
2009.
34 su mi.
Rodio sam se 9. veljače 1975.
Onda, mislim, mora biti da vam je rođendan.
34 su mi!
Moram se probuditi!
Nemoj, Nemo. Od sunca me bole oči.
Hej, kompa!
Dobro jutro, moji anđelčići.
- Vrijeme je za školu., uredu? - Hmm.
Hajde!
Elise, odvest ću klince u školu.
- Paul, prestani s time! - Ne zovem se Paul!
Paul?
Tata...
Paul, nemoj buditi oca.
Elise.
To sam ja, Jean.
- Jesam li mrtav? - Nastavi se igrati, Paul.
- Tko je Elise? - Ne poznajem nikoga tko se zove Elise.
Jako si umoran, Nemo. Moraš se odmoriti.
Upalila sam ti televizor.
Idem unutra...
- Sunce šteti mojim očima. - Što?
Sunce šteti mojim očima.
Nemo, vaši prijatelji su došli.
Halo, Nemo.
Kako se osječate danas?
Dali znate tko sam ja?
Svi smo vrlo zabrinuti za Vas, Nemo.
Svi žele da se ubrzo vratite u ured.
Gospodine. Nobody.
Ovdje Julian Marshall.
Uživo iz bolnice u New New Yorku,
gdje ćemo vidjeti posljednju epizodu našeg serijala, "Posljednji smrtnici"
Gospodinu Nobody je 117 godina, i nije bio telemeriziran!
Nema niti jednu ovakvu sjajnu, stanično kompatibilnu svinju.
Uživo na WWB-u!
Gospodin Nobody će biti posljednji čovjek na Zemlji koji će umrijeti od starosti..
- Gospodin Nobody... - Posljednji smrtnik.
The last mortal.
Dakle, doktore,
nema traga njegovom identitetu u Nacionalnom arhivu.
Ništa iz njegove prošlosti.
Ne znamo tko je gospodin Nobody.
Niti on to ne zna.
Sjećanja naših pacijenata su zbrkana.
Ne bi bilo neobično da, u stanovitom stadiju bolesti...
vrlo stara sjećanja ponovno isplivaju s mnogim detaljima.
Pokušajmo nešto novo.
Razmišljam o jednoj staroj metodi.
Ne mogu ništa obećati.
Možda se vrate neki dijelovi sjećanja.
Možda se ne dogodi ništa.
Jeste li voljni pokušati?
Vrlo ste opušteni.
Čujete samo moj glas.
Vaši očni kapci postaju sve teži.
Vaše ruke i noge postaju teške.
Brojat ću do tri.
Kada kažem tri...
spavat ćete.
Jedan.
Dva.
Sjetite se dana kada ste došli ovdje.
Tri.
Vi spavate..
SPAVAJ.......
Sjetite se čak i dalje od toga.
Kada kažem "tri"...
Jedan...
Dva...
Tri.
Sjetite se.
Mogao sam se sjetiti vremena puno...
prije svojeg rođenja.
Čekao sam sa onima koji se još uvijek nisu rodili.
Kada smo još uvijek nerođeni, znamo sve.
Sve što će se dogoditi.
Kada dođe red na vas,
Anđeli zaborava polože svoj prst na vaša usta.
Shh.
On ostavi trag na gornjoj usni.
To znači da ste sve zaboravili.
Ali, anđeli su me preskočili.
Onda morate pronaći taticu i mamicu.
Nije jednostavno odabrati.
Plavokoso, plavih očiju. Samo to tražim.
Andrew!
To bi bilo dobro za malog da ne bude posve sam.
Ostat ćeš ovdje.
Normalno je razmišljati o djeci kada dođete u neke godine.
Barem ženi.
- To je smisao života... - Nisam još završio, draga.
To je smisao života.
Nije baš da želimo klinca.
Ali spavali smo skupa.
- To je značajno iskustvo. - To je značajno iskustvo, da.
Mislim da bi mojem mužu pomoglo kada bi imali dijete.
Nazvali bi ga George. Je li tako, George?
Imali smo psa. Ali je umro.
Na kraju sam odabrao njih, jer je gospođa fino mirisala,
a čovjek je rekao...
Mogu ti ispričati kako smo se upoznali.
Bilo nam je suđeno. Jesi li čuo za leptirov efekt?
Bili jednom mama i tata,
koji su se zvali "Mama" i "Tata".
Pronašli su slatku bebicu.
I zvali su je "Slatka Bebica".
Bebica se tada tamo rodila.
Rodila se tog dana, a ne drugog.
Njegovi tata i mama su živjeli na broju sedam.
Sve što vidimo, to postoji.
Možemo to vidjeti.
Vidim mamine oči, ali ne mogu vidjeti svoje oči.
Bebica vidi svoje ruke, ali ne može vidjeti sebe.
Pa, postoji li zapravo?
Postojim li ja zapravo?
Bu!
# Mali, slatki prstići #
# trebaš ih uloviti #
# Ako beba zaciči, prstić moraš pustiti #
# Mali, slatki prstići #
# Mama mi je rekla da odaberem najboljeg od svih #
# A taj si ti #
Mamica ima četku za svoju kosu. I ruž za svoje usne.
Dobro miriše.
Tatica ima sat. I svoju kosu.
Sat radi tik-tak.
Kad beba padne, majka zaplješće.
Kaže: "Bravo!"
Bravo.
Zašto sam ja baš ja, a ne netko drugi?
I tako... Polje povišenog atmosferskog tlaka koje će se sutra grupirati ovdje,
donijet će nam vedro nebo preko cijelog vikenda.
Stoga, iznesite te roštilje vani.
Bok!
Zašto pamtimo prošlost a ne budućnost?
Kad pitaš mamu, ona kaže:
- "Prestani se pitati zašto." - Prestani se pitati zašto.
- "Previše je složeno." - Previše je složeno.
Da.
U redu je, Ja sam- -Ja sam novinar.
Bolnica ne bi dopustila intervjuiranje. Samo bih vam htio postaviti par pitanja.
Moja prijateljica je ovdje sestra. Pomogla mi je da uđem.
Koliko je sati?
14 i 12.
Odakle vam to?
Posudio sam ga iz Sveučilišnog muzeja.
Još uvijek radi.
Nemam vam što reći.
- Ja sam... - Ja sam gospodin Nobody.
Čovjek koji ne postoji.
Sjećate li se kako je izgledao svijet prije lažne besmrtnosti?
- Čega? - Telemerizacije.
Beskonačnog obnavljanja stanica.
Kako je to izgledalo kada su ljudi bili smrtni?
Bilo je automobila koji su onečišćavali.
Pušili smo cigarete. Jeli meso.
Radili sve što se ne može u ovoj rupi. I bilo je prekrasno.
Većinu vremena se nije ništa događalo...
kao u francuskom filmu.
A spolnost? Prije no što je seks postao staromodan?
Ševili smo!
Svi su stalno ševili.
Zaljubljivali smo se.
Koliko je sati?
Kako je bilo prije Velikog praska?
Vidite,
nije postojalo prije, jer prije Velikog praska,
vrijeme nije postojalo.
Vrijeme je rezultat širenja svemira,
ali, što će se dogoditi kada svemir završi sa širenjem...
i to kretanje se obrne?
Kakva će tada biti narav vremena?
Ako je teorija struna točna,
svemir ima devet prostornih dimenzija...
i jednu vremensku dimenziju.
Možemo zamisliti da su na početku,
dimenzije bile međusobno isprepletene,
i tijekom Velikog praska, tri prostorne dimenzije,
nama znane kao visina, širina i dubina
i jedna vremenska dimenzija, poznata nam kao vrijeme, su se razvile.
Drugih šest je ostalo minijaturno i međusobno isprepleteno.
Ako živimo u svemiru smotanih dimenzija,
kako razlikujemo...
iluziju od stvarnosti?
Vrijeme kakvo poznajemo jest dimenzija koju doživljavamo
samo u jednom smjeru.
Ali, što ako jedna od onih drugih dimenzija nije bila prostorna,
već vremenska?
Ako pomiješaš pire krumpir s umakom,
nećeš ih moći kasnije razdvojiti. To je zauvijek.
Dim izlazi iz tatine cigarete,
ali se nikad ne vraća unutra.
Ne možemo se vratiti.
Zato je tako teško odabrati.
Moraš napraviti pravi odabir.
Dokle god ne biraš, sve ostaje moguće.
- Bok, Nemo. - Bok, Anna.
- Zdravo Nemo. - Bok, Elise.
- Bok, Nemo. - Bok, Jean.
Okupili smo se ovdje u ovom svetom trenutku za Annu i Nema,
da bi pred Bogom sjedinili u svetom braku...
Okupili smo se zbog Elise i Nema...
Jean i Nemo su se sjedinili...
Proglašavam vas mužem i ženom.
Što Bog spoji, neka nitko ne razdvoji...
Tata kaže da možete točno predvidjeti kada će se Mars pojaviti na nebu,
čak u 100 godina.
Ali smiješno je ovo,
da tata ne zna što će se dogoditi
dvije minute od sada.
Mama!
To nije moguće, nitko ne zna budućnost.
To sam je, sjećam se toga.
Sjećate se prošlosti, a ne budućnost.
Vjerujte mi. Ja mogu.
Ponekad se stvari događaju i ja imam osjećaj da su se već dogodile prije.
Pa, to je deja vu.
To se događa svima s vremena na vrijeme.
Ne! To je zbog Anđela Obliviona!
Nisu stavili njihov prst na mene!
Hajde!
Drži! Bravo!
Jedan, dva...
Treba gospodinu Nobody dopustiti da umre prirodnom smrću?
Treba li njegovo postojanje umjetno produžiti? Učinite svoje glasovanje sada!
Pritisnite X za umjetno produljenje,
pritisnite 0 da priroda nastavi svoj tijek.
Mi ćemo se vratiti nakon ovog!
I vi možete uzeti poziv doline na Marsu.
Knjiga prije unije i uštedjeti 16,000 inits.
Dobro, Anna. Idemo!
Tatica i mamica su se ljubili cijeli dan.
Onda, Nemo, jesi li odlučio?
Želiš li poći sa mnom, ili bi ostao sa svojim ocem?
Nemo!
Oprostite, ali ne razumijem.
Jeste li ostali s ocem ili ste otišli s majkom?
- Tata? Jesam li ja to skrivio? - Naravno da nisi.
Ja sam kriv.
Dat ću vam dobru ponudu za ovu vrstu vezica za cipele.
Jako dobru ponudu.
Sjetite se.
Nemo...
Nemo.
Vrijeme je za buđenje, dragi.
I pogodi što? Nemoj zakasniti u školu!
Nemo, ja sam.
Kladim se da nisi napisao domaću zadaću.
Požuri i završi to.
Pozvala sam nekoga na večeru.
Nadam se da ćeš držati usta zatvorena!
- Kako si putovao? - Uh, bilo je dobro.
- Jesi li vidio neki dobar stan? - Da, vidio sam par dobrih.
Nemo, nemoj tako zuriti u ljude.
U redu je. Nije problem.
Nadaren je za stvaranje nelagode drugim ljudima.
Nije to ništa.
Dogodit će se u subotu...
Bit ćete za upravljačem svojeg auta...
Fućkat ćete...
Ne vidite raskrižje...
Odjednom, vlak će se pojaviti s vaše lijeve strane.
I sudarit ćete se.
Nisi zabavan.
Nemo misli da može predvidjeti budućnost.
Mogu. Predvidjeo sam tatinu nesreću.
Da, uvijek se pitam da nisi ti taj koji je povukao ručnu kočnicu.
Nitko ne može predvidjeti budućnost, nitko ne može znati što će se dogoditi!
Ja mogu.
Da možeš, znao bi da ćeš dobiti ovo.
Znao sam da ćeš to reći.
Ponosiš se sobom?
Zašto sustavno uništavaš sve što ja...
Ne misliš li da i ja imam pravo živjeti?
Mogao si ostati sa svojim ocem da si htio.
Svi, molim vas.
Predstavila bih vam novu učenicu našeg razreda.
Zove se Anna.
Anna, sjedni, molim te.
U redu. Okrenimo na 215. stranicu.
To je sinoćno čitanje.
Govorit ćemo o klimatskim i vegetacijskim zonama
i elementima vremena koji utječu na svaku od tih zona.
Postoji pet elemenata koji utječu na vrijeme, kao što znamo.
Tlak zraka...
Ideš plivati?
- Hajde, voda je ugodna... - Ne, ja...
Dođi, plivaj s nama. To su mi prijatelji, hajde.
Oni su idioti.
A ja ne plivam s idiotima.
Kretenu!
Što me, zaboga, natjeralo da kažem kako ne plivam s idiotima?
Anna?
Nemo?
Da.
Kako ti je?
Dobro.
Kako si ti?
Da, dobro.
Jesu li ovo tvoji klinci?
Da.
Pa, vidimo se.
Da, uh...
Vidimo se.
Što me, zaboga, natjeralo da kažem kako ne plivam s idiotima?
Ideš plivati?
- Hajde, voda je ugodna. - Ne, ja...
Ne znam plivati.
Molim?
Ne znam plivati.
Eto.
Molim te, nemoj nikomu reći.
Hej, ideš plivati?
Ne, dobila sam. Ostat ću ovdje..
Nemo će mi praviti društvo.
U redu.
Dragi? Upoznala bih te s nekim.
- Već poznaješ Harryja. - Bok.
Ovo je njegova kćer, Anna. Anna, ovo je Nemo.
Zašto se ne rukujete?
Kako ti je bilo danas na poslu?
Ugh, Ne možeš im vjerovati!
Zar ne znaju koliko su stari?
Već su spavali skupa?
Ne znam.
Nadam se da koriste kondom.
Ne želim završiti s mlađim bratom.
Radije bih umro.
Koristi li tvoja majka tablete?
Nemam pojma.
Trebali smo joj ih ubacivati u jutarnju kavu.
Pa joj hormoni ne bi udarili u glavu.
Ponekad vidim budućnost.
Ne čini mi se previše zabavnim znati što će se dogoditi.
Ah, još si tu.
Jesam li zaspao?
Ponekad ne spavam.
Pa razmišljam...
Razmišljam kako je bilo.
To je sve što mi je preostalo.
Što vidiš kada me pogledaš?
Trulog starca koji nikada ne odgovara na postavljena mu pitanja?
Koji sve pomiješa?
Kojeg zabavljaju dajući mu obroke?
To nisam ja...
Ja...
Nosim kratko.
Devet mi je godina.
Mogu trčati brže od vlaka.
Ne osjećam više bol u leđima.
Petnaest mi je.
And I'm in love.
I zaljubljen sam.
Nemo?
Da ne spava u radnoj sobi?
Ne, upravo sam pogledala i nema ga tamo.
- Anna, jesi li vidjela brata? - On mi nije brat!
A, tu si. Dobro si spavao?
- Tko je to? - Ja sam.
Ja sam, tata...
Nemo.
Tvoj sin.
Naravno, sine.
- Gdje si bio? - U trgovini, tata.
Uvijek radim u trgovini nakon škole.
Znaš, dečko tvojih godina bi trebao više izlaziti.
Možeš me ostaviti samog, mogu se snaći.
Nije mi problem, tata.
Volim biti doma.
Bila je razglednica od tvoje majke za tebe u pošti.
- Nisi ju ni pogledao. - Znam. Pročitat ću kasnije.
Ne bi li ju htio jednom posjetiti?
Nisam ju vidio sedam godina.
Da me je htjela posjetiti, znala bi gdje će me naći.
Ne. Imam sve što mi treba, tata.
Sve je dobro.
Nakon tri mjeseca
i šest dana putovanja...
brod je letio...
izravno prema Rakovoj maglici...
u ravnini sa Uranom...
i njegovih pet satelita.
Konačno se približava Marsu i njegovim kolonijama.
Na brodu...
računalo je nadziralo umjetnu hibernaciju putnika.
Elise...
Nisam luda!
Ma, što je sad?
Nisam rekao ništa loše!
Idemo, Nemo?
- Molim? - Idemo? Ovdje je tako dosadno.
Napila si se?
- Kako znaš kako se zovem? - Idemo u istu školu.
Nikad me nisi primjećivao. Nikad ne primjećuješ nikoga.
Imaš li curu?
Što? Jesi li peder? Zašto nemaš djevojku?
Ne znam...
Ne želim ju imati.
Pričaj mi o sebi.
Prije si pišao u gače, svi znju da si čudan.
Uvijek si sam...
Pričaj.
Ili reci nešto. Ajde...
Gravitacija na Marsu je 0.38.
To je tri puta manje nego na Zemlji.
Tlo je prekriveno prašinom željeznog oksida.
Nevjerojatan si.
- Podigni ruku i reci: "Prisežem". - Zašto?
Obećaj mi da ćeš ako umrem prosuti moj pepeo po Marsu.
Procjenjuje se da bi put na Mars trajao šest do osam mjeseci.
Reci: "Prisežem".
Prisežem.
Bili smo susjedi dok smo bili mali.
Elise.
Sjećaš se?
Elise...
Kako god... Ja sam se tebe sjetila.
Da, to se zove deja vu.
- A signal iz očiju odlazi iz memorije....
Ne, to nije to.
Još jedan život onda?
U ostalom...
Sječam te se.
Nemo, ne bismo smjeli.
Ne poznaješ me. Nisam dobra osoba.
Zašto to govoriš?
- Elise, čekaj! - Nazvat ću te!
Ne znaš moj broj.
Što se dogodi kada se zaljubimo?
Kao rezultat određenih stimulansa,
hipotalamus luči moćne količine endorfina...
ali, zašto upravo toj ženi i tom muškarcu?
Je li lučenje svog tog feromona
odgovor na signal genske komplementarnosti?
Ili su u pitanju neka fizička svojstva koja prepoznajemo?
Majčine oči...
Miris koji potiče sretna sjećanja.
Je li ljubav dio plana?
Golemog plana sukoba dvaju načina razmnožavanja?
Bakterije i virusi su aseksualni organizmi.
Sa svakom staničnom diobom i umnažanjem, mutiraju i usavršavaju se
puno brže od nas.
Protiv toga se borimo najubojitijim oružjem:
seksom.
Dvije osobe miješajući svoje gene,
miješaju karte i stvaraju osobu koja se bolje odupire virusima.
Jesmo li i ne znajući, sudionici rata između dva oblika reprodukcije?
To je sve za danas.
Kako je bilo?
Želiš li znati istinu?
U redu. Bilo je dobro. Bilo je uistinu dobro.
- Hej, dušo! - Malo ću zakasniti.
U redu je, ne brini se.
- Volim te. - a tebe volim više.
- Ja tebe više - Ja tebe više.
- U redu. - Varalice!
Dobro, vidimo se kasnije.
Oduvijek mi se sviđala riba.
Nikada nisam ni pomislio da bih se jednog dana i ja mogao njoj svidjeti.
Vrlo ste opušteni.
Vaše vjeđe postaju vrlo teške.
Sjetite se.
Sjetite se...
Nemo...
Sranje!
Anna...
Idemo u kupovinu. Vraćamo se za sat vremena.
Anna, pokrij se. Izgorjet ćeš.
Želim te.
I ja tebe želim.
Zauvijek.
Štogod se desilo.
Nema života bez tebe.
Izgledaš kao moj sin.
Ja jesam tvoj sin, tata.
Moj sin je viši od tebe.
Elise
Netko je upravo došao.
Kada bih barem mogao pomaknuti prste.
Ili oči.
Misliš da nas može čuti?
Vidiš li kakvu reakciju?
Ne znam, ali...
imam osjećaj da može.
Tko je tamo?
Što radim ovdje?
Ako me možete čuti, pomaknite prste.
Moram otići odavde.
Vratiti se, prije nezgode.
Vjerujem u jedno.
Vjerujem da trebamo uvijek reći "Volim te" ljudima koje volimo.
Volim te.
Nemo, ne bismo smjeli...
Volim Stefana.
Što?
Vidio si ga na zabavi.
On me ne voli.
I...
Svejedno ga volim.
Ne mogu si pomoći.
Zaljubljena sam u njega.
Oprosti.
Tata, ženim se.
Oh!
I tko je sretnica?
Ne, nije baš tako.
Oženit ću se s prvom s kojom budem večeras plesao.
Hvala, Nemo.
Nemo.
Tog dana sam donio puno odluka.
Prvo - nikada više ništa neću prepuštati slučaju.
Drugo - oženit ću se curom sa svojeg motocikla.
Treće - bit ću bogat.
Četvrto - imat ću kuću.
Veliku kuću!
Obojanu u žuto. S vrtom,
i dvoje djece. Paula i Michaela.
Peto - imat ću cabriolet. Crveni cabriolet.
I bazen. Naučit ću plivati.
Šesto - neću prestati dok ne uspijem u tome.
Tata?
Paule, nemoj buditi oca.
Elise?
To sam ja, Jean.
Tko je Elise?
Ne poznajem nikoga tko se zove Elise.
Nastavi se igrati, Paul.
Nemo, je li ti stalo do mene?
Upravo sam...
Samo bih te htjela pitati jednu stvar.
Jesi li to namjerno učinio?
Našla sam ovo na noćnom stoliću.
Dođe vrijeme u životu kada se sve čini suženim.
Odluke su donešene. Mogu jedino nastaviti dalje.
Poznajem sebe kao dlan svoje ruke.
Mogu predvidjeti svaku svoju reakciju.
Sve je predvidljivo.
Moj život je zabetoniran, sa zračnim jastucima i sigurnosnim pojasevima.
Sve kontroliram.
Sve sam učinio da bih došao dovdje, i sad, kada sam tu,
strašno mi je dosadno.
Najteže je to što znam da sam još uvijek živ.
Ovo jest moj rukopis.
Ali, ne sjećam se.
Jean?
Što si rekao?
Imao sam čudan san.
Bitno je da vas dvoje razumijete
da u životu stvari ne ispadnu onako...
kako smo ih planirali.
Harry i ja smo mislili...
Život nije uvijek onakav kakvim ga zamišljamo.
O čem pričaš?
Ne razumijem.
Anna već zna.
Harry i ja se rastajemo.
Što?
Zašto?
- Nemate pravo! - Molim te, odigrao si svoju ulogu!
Ne znam što se događa između vas dvoje,
ni ne želim znati. To je bolesno!
- Brat i sestra ste, za ime Božje. - Nismo brat i sestra!
Znala si!
A nisi mi rekla.
Kamo ćete?
U New York.
Za deset dana.
Moj otac je tamo našao posao.
Čekaj me kod svjetionika...
svake nedjelje, može?
Dok se ponovno ne vidimo.
Do kraja života. Može?
Nije pošteno...
Ti si prvi i posljednji kojeg ću ikada voljeti.
Deset dana...
To je...
14 tisuća...
400 minuta.
Želio bih da se upravo sada sve zaustavi.
Mogli bi ovako ostati zauvijek.
Kažu - ako usporiš disanje...
i vrijeme će se usporiti.
Hinduisti tako kažu.
Moram upamtiti miris svakog dijela tvojeg tijela.
Naći ćemo se kod svjetionika.
Anna, vrijeme je polaska!
Volim te!
Anna!
Anna...
možeš li me čuti?
Moramo gledati u budućnost.
U novoj, većoj kući.
U novom životu.
Imat ćemo bazen?
Mrziš vodu. Ni ne plivaš.
- Ti nikad ne znaš što želiš. - Ti znaš što ja ne želim?
Dobro reci mi, što to ne želiš?
Ne želim biti poput tebe.
Ti ne znaš ništa o meni.
Oduvijek sam volio bazene.
Kad budem stariji, imat ću bazen.
Anna!
Osjećam kako bih te mogao vidjeti na bilo kojem uglu ulice.
Ponekad kažem sama sebi...
da možda živimo u istom gradu,
a ja ne znam gdje.
Možda si tu, jako blizu.
Nemo, čuješ li mi glas?
Anna!
Nakon 90 dana, brodsko računalo
još uvijek održava metabolizam putnika
na razini žabe koja hibernira.
Oduvijek me je fascinirala činjenica
da neke žabe mogu provesti zimu potpuno smrznute
a onda kada dođe proljeće, zarez,
odmrznu se i počnu ponovno živjeti. Točka.
Brodsko računalo je pokazalo...
"Kraj hibernacije".
Dobrodošli na Mars.
Nadamo se da ste ugodno putovali i ponovno se probudili osvježeni.
Ostavite svoju odjeću za spavanje u kabinama za hibernaciju
i produžite do prijamne platforme.
Bit ćete upućeni na daljnji oporavak
kako biste se pripremili za prvi izlet na Crveni planet.
Vjerojatno najgore u svezi boravka na Marsu
jest da se tamo ništa neće dogoditi.
Vrijeme će izgledati ustajalo i prazno.
Izgleda da se nema previše toga raditi.
Nadam se da sam ponio dovoljno Sudokua.
Dan.
Dan je.
Sunce je izašlo.
Toplije je desno, nego lijevo.
Drugačije je ovog jutra.
Nije isti parfem.
Ruke su joj mekane.
Elise?
Je li to Elise?
Ne... Ne bismo smjeli.
-Volim Stefana. - Pssst.
Nemoj ništa govoriti.
Ti si ona koju volim.
Možeš računati na mene za Mars.
Obećajem ti.
Hoćeš da odemo u šetnju ili nešto drugo?
Ne želim ništa.
Ništa.
- Tako sam grozna. - Ne, nisi grozna..
- Ti nisi grozna. - Ne mogu podnijeti više ovaj život.
Nemoj tako razmišljati, imaš prekrasnu djecu.
Prestani pokušavati da se osjećam bolje, samo se osjećam još više krivom.
Što je to sa mnom?
Što nije u redu sa mnom?
Kako je mama?
Samo je malo umorna. Spava.
- Uvijek je umorna. - Da, uvijek je umorna.
Je li u depresiji?
Ima svojih uspona i padova.
Ja ne znam za tebe,
ali kada idući put bude imala svoje padove,
otići ću negdje drugdje.
Onda... tko zna vic?
Bilo tko?
Znam ja.
Što je malo, zeleno i ide gore-dolje?
Grašak u dizalu.
Nije smiješno. Starački humor.
Bit ćeš dobro?
Naravno. To što mami nije dobro ne znači da nije i meni.
Ne mogu to više podnositi.
- Tu buku... - Zamolit ću da se stišaju.
Ali, Joycein je rođendan.
Kakva sam ja to majka?
Moram ustati.
- Dobro se zabavljaš? - Da.
Mogu ti reći nešto?
Nije ti dopušteno imati zabavu bez zabavljanja.
Ne ide to tako.
- Znam... - I znaš što još, Tess?
Izgledaš prekrasno.
Prekrasno, prekrasno, prekrasno...
Ali tvoji prijatelji ne plešu dovoljno...
I tvoja mama će riješiti taj problem!
Plešimo!
Hej, ti!
Oh, oh! To me čini...
poput psa!
Sad budi spremna. Uzmi jednog... dva... tri!
To je bio lijep dan.
Najljepši u dugo vremena.
Superiška.
- Spremni? - Bok, tata.
Bok. Bok.
- Zabavite se. - Bok, tata.
Bok-Bok!
Odlazim!
Odlazim! Odlazim!
Sve će biti u redu.
To će biti u redu. Dođi.
Dali me voliš?
Nisam mogao živjeti bez tebe.
Nema života bez tebe.
Idi polako.
Moram se naviknuti na to.
Razgovarala sam s tobom puno puta dok nisi bilo tu. To mi je strano...
da tako razgovaram s tobom.
Trebam neko vrijeme, Nemo.
Kad smo bili razdvojeni sa 15,
rekla sam si nikada neću voljeti nikoga drugog.
Ikada.
Neću se nikada vezivati,
neću se nigdje smirivati.
I neću imati ništa svoje.
Odlučila sam da ću se pretvarati da sam živa.
A ovo je ono što sam čekala.
Svo ovo vrijeme...
odricala sam sve moguće živote, za jedan jedini...
s tobom.
Ali, nisam više naviknuta na to.
Znaš... ljubav... mislim.
Bojim te se izgubiti opet,
bojim se da ću opet morati bez tebe.
ja...
bojim se toga.
Treba nam malo vremena.
I kad ću te ponovno vidjeti?
Nazovi me na ovaj broj
za dva dana
srest ćemo se kod svjetionika.
Želite znati zašto sam izgubio Annu?
Dva mjeseca ranije, jedan
nezaposleni Brazilac kuhao je jaje.
Toplina je stvorila mikroklimu u prostoriji,
laganu razliku u temperaturi
i jaku kišu, dva mjeseca poslje na drugom kraju svijeta.
Isti Brazilac kuhao je jaje umjesto da je bio na poslu.
Izgubio je posao u tvornici
jer sam prije šest mjeseci
uspoređivao cijene traperica
i odlučio se za jeftinije.
Kao što kineska izreka kaže:
"Jedan pahuljica može saviti bambusov list."
Proizvodnja traperica se preselila u druge zemlje.
Izgubio sam svaki Anin trag.
Čekao sam je...
svakog dana.
Anna!
Nemo.
Vratio se.
Strah se vratio.
Ja sam bolestan od tableta!
Bolestan od doktora. To je besmisleno.
Ja ću učiniti nešto. Ja ne mogu podnijeti više.
Bojim se.
Ne znam što učiniti...
Često sanjam san
iz nekog prapovijesnog doba.
Mogu te čuti kako vrištiš...
Otjeram medvjeda.
I više te nije strah.
Želim se probuditi.
Kada se probudim,
medvjeda nema
ali ti se još uvijek bojiš.
Ja nisam lovac na medvjede.
Ja sam rukovoditelj pogona za proizvodnju fotokopirnih strojeva
koji je upravo dao otkaz.
Ne usuđujem se pomaknuti.
Ne živim.
Štogod da učinim je katastrofa.
Tako bih volio da mogu otjerati medvjeda...
da te više ne bude strah.
U kojoj su mjeri naši strahovi prirođeni?
Kada bismo stavili guščja jaja u inkubator
i onda iznad guščića pustili oblik koji simulira gusku u letu
ptice bi istegnule svoje vratove i dozivale.
Ali ako promjenimo smjer kretanja siluete,
oblik poprimi izgled sokola.
Reakcija ptića je trenutačna.
Pognut će se u strahu, iako nikada prije nisu vidjeli sokola.
Bez ikakvih uputa,
urođeni strah im pomaže da prežive.
Ali u ljudi...
na koje drevne opasnosti će naši...
osobni urođeni strahovi reagirati?
NEMO... OKRENI SE..
Hej.
Hej!
Oprostite!
Sjeti se...
Sjeti se!
Dušo, ja sam.
Je li Elise umrla ili nije?
Ne kužim.
Ne možete imati djecu i ne imati ih.
Bok, tata.
Bok.
Hej.
Evo me za minutu, društvo.
- Nisi gladna? - Ne želim ništa.
Ništa.
Što ćeš danas raditi?
Razmišljao sam o mogućnosti da operem auto.
Što je s tim autom?
Kako to misliš?
Zašto se tako dobro brineš o tom autu, a mene ovdje ostavljaš samu?
Koji je problem s autom?
Nema više problema s autom.
Što nije u redu?
Zašto me tako gledaš?
Nemo.
Da li stavljam šečer u kavu?
Možeš li mi moli te odgovoriti?
Nemo.
Ne poznaješ me, Nemo. Nikada me nisi istinski pogledao.
Uvijek si bio negdje drugdje.
Da li razumiješ koliko si me povrijedio?
Imala sam poziv od odvjetnika. On kaže da stavljaš sve
svoje na moje ime.
Zašto, Nemo?
Što namjeravaš?
Da li pecate za ribolovni uspijeh?
Tad Vam je potreban leptirov ribolovni štap.
Za napetost i snagu je stvoren...
kupite danas, sad je dostupan.
Jean.
Otići ću poslje kupiti ribolovni štap.
Gospodine Jones?
- Da. - Vaša prtljaga je već kod nas.
Slijedite me, molim.
Odvest ću vas u hotel gdje se možete malo odmoriti.
Sastanak je u 15 sati.
Daniel.
Daniel Jones.
Je li vaše ime Daniel Jones?
Naravno da nije!
Daniel Jones...
Halo?
Daniel?
Da.
Jeste li ludi?
Rekao sam vam da ne idete. Oni su bijesni!
Oni znaju da ste to vi. Ne ostajte tamo!
Ovo je čudno.
Cipele su različitih veličina.
Možda se skupio.
Svi znaju da se skupiš kad postaneš stariji.
Nitko se ne skuplja, to su gluposti.
Sredio si krivog i to je sve.
Astronauti se skupe 5 cm kada se vrate na Zemlju.
- To je zbog gravitacije ili nečeg. - Ti misliš da je ovaj tip astronaut?
Tlo ne vibrira uvijek jednako.
Parfem je drugačiji.
Koliko misliš da ima godina?
25?
Tu su i drugi ljudi.
Započnimo opet.
Prsti na tipkovnici.
Lijeva ruka: A, S, D, F.
Desna ruka: H, J, K, L.
- Što nije u redu? - Sanjala sam Stefana.
Nije mu uopće stalo do mene.
Stefano?
Volim ga.
Ne vidim niti jedno drugo objašnjenje za to što sam u ovakvom stanju.
Vidim da je to jedino što može biti.
Volim ga.
Znam da sam luda.
Svakog jutra kada se probudim i otvorim oči ugledam tvoje lice
i počnem plakati.
Shvatim da sam s tobom, a moj život prolazi pored mene.
Kako možeš ostati tako smiren?
Kako možeš biti tako...
Nisi čovjek!
Ne znam što da radim.
Nisam ja kriva, je l' da?
Nećeš me napustiti, zar ne?
Ne, ne bih mogao živjeti bez tebe.
Sve sam povrijedila.
Povrijedila sam tebe.
Djecu...
- To ne može više tako. - Pobrinut ću se za to, možemo mi to.
Ako ostanem ovdje, svi ćete potonuti sa mnom.
Naučit ćemo plivati.
Volim te.
Napustila me je.
Znate kako kažu...
sve se sredi na kraju,
čak i loš život.
Halo?
Ne puno s vrha, hvala.
- Koliko bi to bilo? - 20 dolara, molim.
- Izvolite. - Hvala.
- 20 dolara molim, gospodine. - Izvolite.
Hvala. Doviđenja, gospodine.
Doviđenja i ugodno vam poslijepodne!
Zašto se dim cigareta nikada ne vrati u cigaretu?
Zašto se molekuli međusobno raspršuju?
Zašto se prolivena kapljica tinte nikada ne preoblikuje?
Zato što svemir uglavnom teži stanju rasipanja.
To je načelo entropije...
Sklonosti svemira
da prijeđe u stanje veće neuređenosti.
Načelo entropije je
povezano sa strijelom vremena...
što je rezultiralo širenjem svemira.
Ali što će se dogoditi kada se sile gravitacije
suprotstave silama širenja?
Ili se energija kvantne praznine pokaže preslabom?
U tom trenutku bi svemir mogao ući u fazu sažimanja,
Veliku škripu.
Što će onda postati vrijeme?
Hoće li se okrenuti u suprotnom smjeru?
Nitko ne zna odgovor.
Gdje je Peter?
Otišao je prije sat vremena. Ja ga mijenjam. Ja sam odabrala uzmi 3 i uzmi 4.
Radije bih da je to Peter napravio. Ne mislim reći da ti nisi dovoljno dobra.
Ali...
Izjasni se. Uživo dobijaš tim da vodiš.
Ako je loše, upravo si napravio posao s time.
Ti ga poznaješ?
Radimo zajedno.
Ako ja trebam umrijeti, ti treba da živiš.
- Jako mi je žao. - Hvala.
Moja iskrena sućut.
Peter je bio kolega.
Naravno.
Vidjela sam vaš šou. Hvala vam što ste došli.
Iskoristite ovu pogodnost da na brzinu
posljednji put pogledate izbliza površinu planeta
prije sutrašnjeg obilaska.
Vaše dizalo će uskoro stići do tranzitne postaje za Mars.
Što tamo rade svi oni bicikli?
Oh, oni su za izvoz. Rad je ovdje mnogo jeftiniji.
Kina je postala previše skupa.
Molimo, produžite do pripremnog odjela.
Gdje ćete dobiti vaše piđame
također ćete dobiti...
Bok
Ja sam Nemo.
Anna...
Drago mi je.
Što te dovodi na Mars?
Mjerim najveću udaljenost između Marsa i Zemlje.
Proučavam vrijeme. Znaš...
ono sve čini lošim. Ništa se ne događa odjednom.
I?
Velika Škripa će se dogoditi 2092.
Ljudi koji budu mogli toliko dugo izdržati, moći će slobodno bježati.
A ti?
Ispunjavao sam jedno obećanje.
Bok!
Mi ah... upoznali smo se na sprovodu vašeg muža.
U pravu.
Imam taj osječaj kao da sam vas vidio da smo se sreli i prije.
To se zove već viđeno.
To nije to.
To je kao da...
je bilo uistinu.
Oprosti mora da misliš da sam totalno lud.
Ne želim koketirati s tobom.
I ja sam također udovac.
Ja... Meni je žao. Moram ići.
Možda neki drugi put.
Nemo?
Čuo sam da si mrtav. Da si se utopio.
Utopio?
Pozor! Pozor! Meteori nailaze.
Nemojte paničariti.
Pozor! Pozor!
Želim se probuditi.
Želim se probuditi!
KRAJ IGRE
Dobro ste?
Kada kažem tri, probudit ćete se.
Jedan...
Dva...
Tri...
PROBUDI SE...
- Majko! - Poznajem vas?
- Ja sam! - Što želite?
- Henry! - Ja sam, tvoj sin Nemo.
Moj sin je upravo ovdje!
Ne poznajem vas. Ludi ste. Sad odlazite ili ću pozvati policiju!
Majko!
Što vidiš?
On me pitao što ja vidim.
Ja kažem, mrlju od tinte.
On kaže:
Morate reći više.
Ja kažem, mrlju od tinte na listu papira.
Ne.
Morate reći ono što vam prolazi trenutno u mislima.
Čini me da mislim na mastionicu.
Pa on kaže: "U redu...
to je dobro".
Nemo izađi.
Ima do sutra da glasate.
Glasajte!
I osvojite odmor na Mjesecu.
Za cijelu porodicu.
Osvojite put na Mjesec!
Zavrtite za nevjerojatan golf odmor.
Dali su objavili rezultate glasovanja?
Žao mi je.
U mojim godinama.
Sviječe dođu više nego sama torta.
Ne bojim se smrti.
Bojim se toga da nisam poživio dovoljno!
To bi trebalo pisati na svakoj školskoj ploči.
Život je igralište.
Ili ništa.
Nemo. Izađi.
ODMAH
Nemo. Izađi. ODMAH
Nemo!
NEMO, PROČITAJ VIJESTI.
Tragična autombilska nesreća na provincijskoj cesti
Nemo okreni stranicu pet
Nemo pogleda prema kraju ulice
NEMO ZOVI 123-581-1321
- Halo? Tko je to? - Halo? Tko je to?
Tko je to?
Rečeno mi je da nazovem ovaj broj.
Zovem se Nemo Nobody.
Je li ovo neka šala?
Ne, ne... ja...
- Operateru? - Da?
Trebao bih adresu broja 123-581-1321.
Trenutak, molim.
12358, ulica Alleway.
Bok, Nemo!
Drago mi je da si me pronašao.
Sve ovo ti mora izgledati vrlo složeno,
ali je jednostavnije no što misliš.
Pazi, taj stolac je oštećen.
- Dobro si? - Super sam.
Trebao sam te ranije upozoriti ali...
nisam mogao zbog ovog transkripta.
Transkripta?
Teksta našeg razgovora!
- Možeš me čuti? - To što sada proživljavaš...
je prošlost.
Barem za mene.
Ja sam ti...
70 godina stariji.
Sve što govoriš, ja sam već rekao kada sam bio mlad.
Samo sam trebao zapisati naš razgovor.
Sve je napisano, upravo tu.
- Ne mogu... - Vjerovati?
Za mene...
...vrijeme je okrenuto.
Počinje na kraju priče
i ide prema početku.
Ne razumijem.
U ovom ovdje životu,
ti ne postojiš.
Ja ne znam zašto...
Samo Graditelj zna.
Graditelj?
Dijete...
Ono koje trči za vlakom.
Možda se tvoji roditelji nikada nisu upoznali.
Možda je tvoj otac umro u nezgodi sa saonicama.
Možda si ti jedan od velike većine onih
čiji genetski kod nije dostigao svoje krajnje odredište.
Možda kada je ona umrla...
prapovijesna žena...
sa njom umrli i svi oni junački pretci kojima pripadaš
I tako, za ovaj svijet...
Ti ne postojiš.
Ako su Annini proračuni točni,
trebaš ostati živ do 12. veljače 2092.
u 5 i 50 sati.
Ispričavam se, ne znam koliko dugo već snimamo.
Moram predati svoju priču do sutra ujutro.
Sve što ste rekli je proturječno.
Ne možete biti i na jednom i na drugom mjestu u isto vrijeme.
Želite li reći da moramo izabrati?
Od svih tih života... Koji je...
Koji je onaj pravi?
Svaki od ovih života je pravi.
Svaki put je ispravan put.
"Sve je moglo biti bilo što drugo...
a imalo bi upravo jednako značenje."
Tennessee Williams.
Premlad si da bi to znao.
Ne možete biti mrtvi i još uvijek biti ovdje.
Ne možete ne postojati.
Postoji li život nakon smrti?
Poslije smrti...
Kako možeš biti tako siguran da čak i ti postojiš?
Ti ne postojiš.
A niti ja.
Živimo jedino u mašti devetogodišnjeg djeteta.
Zamislilo nas je devetogodišnje dijete,
suočeno sa nemogućim izborom.
Trči, trči!
Nemo!
Trči!
Trči, Nemo!
Nemo!
Volim te.
Anna!
Nemo!
Ti si jedna koju volim.
U šahu,
to se zove Zugzwang,
kada je jedini mogući potez
ne povući niti jedan potez.
Dođi i vidi.
To je more.
Dijete to rastavlja na dijelove.
Nije mu više potrebno.
Prije, bilo je nesposobno odabrati,
jer nije znalo što će se dogoditi.
Sad, kada zna što će se dogoditi,
ne može odabrati.
Hvala, hvala!
Hvala!
POSLJEDNJE RIJEČI
Ovo je najljepši dan u mojem životu.
Anna...
Anna!
Preuzeto sa www.titlovi.com