Downloaded From www.AllSubs.org
КАО ВОДА ЗА ЧОКОЛАДУ
"Лук мора бити фино исецкан.
Препоручујем да...
ставите комад лука на главу...
да би избегли сузе које нервирају...
њих изазива сецкање лука."
Проблем са плакањем док сечете лук...
није у самом плакању.
Веч у томе што понекад не можете да престанете.
Мајка је увек говорила...
да сам осетљива на лук као моја бака Тита.
Она је плакала чак и у мајчиној утроби...
кад год је моја прабаба сецкала лук.
Сењор Хуан!
Идите по бабицу!
Немамо времена.
Шта се дешава?
Порађа се.
О! Прекасно!
Нача, служавка, је говорила да је Тита...
буквално гурнута у овај свет...
набујалим потоком суза...
који се излио од стола до пода кухиње.
Још једна девојчица, Хуан.
Када је страх прошао...
а вода испарила, захваљујући сунцу...
Нача је почистила оно што је остало од њених суза.
И том сољу је напунила џак од 20 кила...
коју су дуго користили за кување.
Девојчица!
Како је само слатка!
Да попијемо у то име! Живели!
Шта је вама? Зар не умете ниста добро да урадите?
Са овом сад имаш три ћерке. Кад ћеш да направиш сина?
Па, није то потпуно његова кривица.
Зашто то говориш?
Кажу да твоје друго дете, Гертруда...
није твоје, већ дете мулата.
Наше саучешће, мадам.
Јадно мало, невино дете. Остало си без оца...
...без млека из дана у дан.
Али не брини.
Моји чајеви ћете учинити јаком...
и лепом.
Први човек који те види ће пожелети да се ожени тобом.
Видећеш.
Немој то више говорити, Нача.
Тита се никада неће удати.
Пошто је моја најмлађа ћерка...
њена судбина је да се стара за мене док не умрем.
Нахрани девојчице. Гладне су.
Како ви желите, мадам Елена.
Пошто ју је Нача хранила, Тита је расла у кухињи...
међу мирисима пилеће супе...
мајчине душице, ловора, куваног млека...
белог лука и, наравно, црног лука.
Још мало топле чоколаде, сењор?
Хвала, не.
Добро вече, Дон Паскуал.
Седите, молим Вас.
Када је Тита осетила Педров ужарени поглед на њеним голим раменима...
тачно је разумела како се осећа тесто...
када дође у контакт за врелим уљем.
Врућина која ју је обузела је била тако стварна...
да се бојала да ће јој, баш као и тесту...
избити мехурићи по читавом телу...
на стомаку, срцу, грудима.
Спустила је свој поглед и покушала побећи.
Гђице Тита, желео бих да искористим ову прилику и да кажем...
да сам јако заљубљен у Вас.
Знам да се ова изјава љубави...
можда чини изхитрена и да није на месту, али прићи Вама је...
...тако тешко да сам то одлучио да Вам саопштим вечерас.
Молим Вас само да ми кажете да ли се могу надати Вашој љубави.
Не знам шта да кажем.
Дајте ми времена да размислим.
Не, не могу.
Потребан ми је одговор, одмах.
Не мисли се о љубави.
Или се осети или не.
Ја сам човек од мало речи, али се њих и држим.
Кунем Вам се да ћете имати моју љубав заувек.
А шта је са Вама? Да ли и Ви исто осећате за мене?
Да.
Мама?
Да?
Педро Музкиз жели да разговара са Вама.
О чему то?
Не знам.
Реци му да ако је дошао да те проси, нема сврхе да се труди.
Узалуд би трошио своје време, а и моје.
Ти знаш да као моја најмлађа ћерка...
мораш да се стараш о мени док не умрем.
То је све за данас.
Али ја мислим да...
Ти не мислиш! И то је то!
Никада, генерацијама...
нико у нашој породици није преиспитивао традицију.
Моја ћерка неће бити прва!
Ченча, види ко је тамо.
Да, Дона Елена.
Ниси никога позвала за свој рођендан...
а да ми то ниси рекла?
Не, мама.
То је Дон Паскуал Музкиз...
и његов син, Педро. Желе да разговарају са Вама.
Из разлога које сам управо објаснила...
Тита дефинитивно неће бити у стању.
Наравно...
ако желите да ожените Педра...
дозволите ми да препоручим своју ћерку Росауру.
Она је само 2 године старија од Тите.
Она је богато припремљена и спремна за брак.
О! Молим Вас да ми опростите!
О, девојке! Девојке!
О, заиста! Како твоја мајка може да буде тако окрутна?
Не мења се такос за енчиладес!
Шта је рекла?
Дођи и поздрави Дон Паскуала и Педра...
и ми ћемо наздравити венчању твоје сестре.
Пустићете Титу да се уда за Педра?
Не. Педро ће оженити Росауру.
Зашто си то урадио? Испали смо смешни...
тиме што смо прихватили твој брак с Росауром.
Где љубав у коју си се заклео Тити?
- Зар не држиш своју реч? - Држим је.
Али ако сигурно не можеш оженити жену коју волиш...
и једини начин да будеш близу ње је да ожениш њену сестру...
зар не би донео исту одлуку као и ја?
Једи, дете моје.
Храна ће ти умањити бол.
Хвала ти, Нача, али нисам гладна.
Узми само један залогај божићне ролнице...
и рећићу ти шта сам чула.
Дон Паскуал је питао Педра...
зашто се сложио да се ожени без љубави...
а млади Педро је рекао своме оцу...
да се жени из љубави...
велике љубави према теби.
Не могу да једем. Хвала ти, Нача.
Желим да будем сама.
Те ноћи Тита није могла да заспи.
Није могла да разуме своја осећања.
Штета што црне рупе...
још нису биле откривене.
Зато што би онда она разумела да...
се једна црна рупа сместила у њене груди...
и дозволила да бескрајно хладан ваздух улети унутра.
Те ноћи је плакала и плела...
плела и плакала, све до зоре...
све док није завршила покривач и покрила се.
Али ни то јој није помогло.
Ни следеће ноћи, ни много ноћи након тога...
није могла да се избори с хладноћом.
Шта радиш овде?
Помажем Начи.
Требало би да си на веридби своје сестре.
Болела ме је глава.
Не смеш да ми пркосиш...
не смеш упропастити сестрино венчање тако што изиграваш мученицу.
А пошто си толико заинтересована да помажеш Начи...
ти ћеш бити одговорна за свадбени банкет.
И без киселог лица.
И без иједне сузе. Чујеш ли ме?
Да, мама.
Дона Елена, припремићу кочију...
да испоруче ове позивнице.
У реду.
Жао ми је, Педро.
Да ли сам те повредила?
Не онолико колико сам ја тебе.
Нисам ни тражила објашњење.
Бар ми дозволи да кажем пар речи.
Дозволила сам једном, и све су биле лажи. Не желим више да те слушам.
167...
Још само три.
Зар није колач спреман?
Не...
али све остало јесте.
Пожурите.
Поноћ је. Требало би да се одморите мало пре церемоније.
Идем да спавам. Лаку ноћ.
Видимо се сутра...
Божија воља.
Сад...
можеш да пустиш своје сузе да теку, дете моје.
Зато што сутра нико не сме да их види.
Посебно не Росаура.
Ја ћу завршити. Ти иди.
Не, помоћићу ти.
Још мало па смо готове.
Иди на спавање, девојко. Могу ја сама.
Само посуде знају тачку кључања њихове хране.
Али ја могу да претпоставим твоју.
И не плачи више у путер...
упропастићеш га.
Иди.
Јадна Тита, гледа како јој се сестра удаје за њеног дечка!
Једног дана сам случајно видела, у току мисе...
да је Педро ћушнуо Тити љубавно писмо. Чак је било парфимисано!
Видела сам их како се држе за руке на градском тргу.
Тако су изгледали срећни!
Сви ће живети у истој кући!
Да сам ја Елена, ја то не бих дозволила.
Зар не добијам загрљај и честитке?
Да, наравно. Надам се д ћете бити сретни.
Сигуран сам да ћу бити, сад када сам добио то што сам хтео:
Да будем близу тебе...
жене коју заиста волим.
Шта ти је Педро рекао?
Ништа, мама.
Не лажи ме.
Урадила сам све на шта ти сада помишљаш.
Не прави се невинашце.
И нећу да те видим близу Педра!
Ово је изврсно.
Још мало, молим.
Честитам, децо.
Живели, Педро!
Здравица! Живели!
Да, хвала вам.
Хвала вам.
Јецење је био први симптом чудног тровања.
Осећање туге и фрустрације...
је преплавио све госте, који су се услед тога склањали на трем...
у амбар или купатило...
док су патили за "љубављу њиховог живота."
Нико није избегао ове чини.
Неколицина срећника је стигла до купатила на време.
Остали су у чествовали у колективном повраћању...
које се одиграло...
на реци.
Мама, Нача...
Шта си то ставила у колач за повраћање?
- За повраћање? - Ти и Нача ћете зажалити...
што сте упропастили сестрино венчање!
Нача је мртва!
Мислим да би најбоље било да мало сачекамо...
док не прође токсично деловање, а ти?
- Педро. - Да?
Прошло је 3 месеца од нашег венчања.
Осећам се сасвим добро сада.
Да.
Боже, то није порок, није пожуда, већ због порода...
за сина који ће те служити.
Нашег Оца на Небу...
Тита, рекла сам мами да желим данас да кувам.
Никада раније ниси. Треба ли ти помоћ?
Не, желим то да урадим сама.
Ово је прво јело које је Росаура скувала. Мислим да није лоше.
Шта ти мислиш, Педро?
За први пут није лоше.
Пожури, Ченча. Поново ми треба купатило.
Ко је Росаури рекао да уме да кува?
Сви смо се намучили због ње.
Не ради то, девојко. Они су попут ђавола.
Кажу да је довољно само једном да те погледају и остаћеш трудна!
Тита, данас је твоја прва годишњица...
на месту главне куварице на ранчу.
Тако да сам био слободан да ти донесем ове руже.
Избаци их напоље!
Не бацај их, дете моје.
Можеш их искористити да направиш препелице...
у сосу од ружиних латица.
Ово је нектар богова!
Превише је слано.
Извините ме. Не осећам се добро.
Чудан алхејмијски феномен се догодио.
Не само да је Титина крв...
већ и читаво њено биће се...
разложило у сос од ружа...
у препелице...
и у сваку засебну арому јела.
Тако је она утицала на Педрово тело...
похотно, јако ароматично и сасвим сензуално.
Открили су нови вид...
комуникације.
Тита је била пошиљалац...
а Педро прималац.
Гертрудис је била срећница у којој...
се овај сексуални сусрет синтетисао у току јела.
Мирис руже...
који је Гертрудис емитовала је путовао тако далеко.
Овај мирис је изазавао шефа Виљисте...
да тражи нешто непознато...
не неодређеном месту.
Тешко је било схватити да је...
јахач на коњу...
слушао више силе.
Тита, шта се то дешава напољу?
Федералци су дошли и запалили купатило.
Где је Гертрудис?
Отели су је.
Мама Елена је поверовала у целу причу и јако се разболела.
Али је замало умрла када јој је отац Игњацио рекао...
да је чуо да...
Гертрудис ради у борделу близу границе
...нечистом месту.
Забранила је да се спомиње име њене ћерке...
и спалила њену крштеницу и све фотографије.
"Препелица у сосу од ружиних латица"
Данас смо то јели...
и Гертрудис је побегла.
Моја Гертрудис!
Тита! Где си, дођавола?
Сестра ти је тамо?
Да, и то није твоја брига.
Дај јој то и одмах се врати!
Не желим да моја мајка сазна.
Где си била?
У купатилу, мама.
Побрини се за ранч данас.
Ченча иде самном у Игл Пас...
да купимо ствари за бебу твоје сестре.
У реду.
Тита, беба долази.
Идем по др.Брауна.
Молим те пази на Росауру док се не вратим.
Пожури назад. Имам пуно посла.
Нача, помози ми, молим те!
Заиста сам запањен начином на који се Тита снашла.
Росаура је била на самрти.
Кад већ говоримо о мојој ћерки... Докторе...
зар не би требало да долазите да је обиђете сваки дан?
Да, мислим да би тако било најбоље, с обзиром на њено стање.
Док је спремала "моле."
Тита је знала...
како се у контакту с ватром...
елементи мењају.
Како тесто постаје тортиља.
И да груди нетакнуте љубавним пламеном...
нису груди...
већ бескорисна гомила теста.
За само трен, Педро је претворио Титине груди...
из честитих у похотне...
а да их није ни такао.
Гђице Тита, залутали метак...
је погодио Робертову болничарку у главу...
док је била на путу овамо.
Она је мртва.
Тита никада није могла а да не помогне било коме ко је плакао за храном.
Одмах је осетила потребу да утоли ту глад.
Тај осећај је омогућио девици да нахрани свог сестрића.
Тита, шта се десило са бебом?
Да ли је јела?
Да, мама. Попила је чај и заспала.
Хвала Богу! Педро, шта ти чекаш?
Носи бебу својој жени.
Деца треба да буду са својим мајкама.
Дечак изгледа дивно поред тако лепе тетке.
Хвала Вам, Докторе.
Он и није Ваше дете.
Замишљам како би тек лепо изгледали...
када будете носили сопствено дете.
Опростите ми. Да ли сам рекао нешто погрешно?
Не, само...
не могу да се удајем и рађам децу, зато што морам...
да се старам о својој мајци до њене смрти.
Шта? То су глупости!
Али тако јесте.
Извините ме. Морам да се побринем за остале госте.
Тита, "моле" је фантастичан!
Даћеш ми рецепт.
Наравно. Тајнаје у тома да када га спремате...
то чините с пуно љубави.
Она мисли да сам ја глупа.
Бојим се да ће Росаури једног дана...
затребати доктор а неће моћи да га нађе.
Мислим да би требало, када поврати снагу...
да се пресели са својим мужем и дететом у Сан Антонио, у Тексасу...
с мојим унуком.
Тамо ће добити најбољу могућу негу.
Не слажем се с тим, Дона Елена.
У оваквој политичкој ситуацији...
Вам је потребан мушкарац код куће да би вас заштитио.
Никада ми није био потребан.
Управљала сам ранчом сама са својим ћеркама.
Поред тога, мушкарци нису толико битни за живот, оче.
Ни револуција није тако опасна као што се прича.
Горе је кад једете чили а воде нема у близини.
Дона Елена! Увек тако духовита!
- Педро? - Да.
Боље да не будеш ту док храним бебу.
Мајка сумња нешто и жели да се отселите.
Немојмо јој дати још повода. Молим те, иди.
Никада нисам могла да сечем лубеницу као твоја мама.
Не брини. Нико сем ње то не уме.
Када је разбијање ствари у питању...
твоја мајка је мајстор.
Заиста!
Доста брбљања. Хајде да јој донесемо лед пре него што почне да виче.
Где је лед?
Тита! Где си била?
У купатилу, мама.
Тита!
Вода је преврућа!
Ништа ниси научила за све ове године!
Дај ми то!
Пешкир! Желиш да се сва наборам?
Где ми је одело?
Изгорела сам фа, мама.
На шта си мислила, ти глупава девојко?
Сачувај сузе за време када умрем.
Додај ми прљаво или ћу се прехладити.
Отворила си врата превише.
Желиш ли да умрем од запаљења плућа?
Чупаш ме!
Остави ме! Иди у кухињу и заврши чоризо.
Зашто плачеш? Не волим да видим како плачеш.
Шта се десило?
Николас се вратио из Сан Антонија...
и рекао да је умро.
Шта?
Ко је умро?
Дечак!
Који дечак?
Ваш унук.
Од свега што би појео било би му мука.
Зато је умро.
Седи и настави с радом!
Не желим да видим сузе!
Јадно дете. Надам се да је на Небу.
Не смемо дозволити да нас туга савлада.
Имамо пуно посла.
Прво ово заврши, а онда ради шта год хоћеш.
Без плакања. Чула си ме?
Ево шта мислим о твојим наређењима!
Мука ми је више да те стално слушам!
За Робертову смрт си ти крива!
Реци Николасу да склони мердевине са голубарника...
и да их не враћа до сутра.
Тита, дете моје.
Ченча!
Шта се десило? Зашто Тита не силази доле?
Не жели. Изгледа као да је полудела.
У реду. Онда нека иде у лудницу.
Нема места за лудаке у мојој кући!
Донео сам ти ово клупко, приметио сам да волиш да плетеш.
Да ли је боја у реду или желиш да је променим?
Није ти се допала храна?
Не кривим те.
Наша куварица, Су Елен, је ужасна...
али мој јадан син и ја то трпимо.
Наравно, ти не мораш.
Рећићу јој да ти није добро.
Не брини.
Тита, чије су руке сада биле слободне од мајчиних наређења...
није знала шта с њима да ради.
Оне су могле да раде било шта или да се претворе у било шта.
Када би само могле да се претворе у птице и одлете!
Волела би да је одведу далеко, далеко.
Да побегне од себе саме.
Није желела да мисли и да доноси одлуке.
Изнад свега, никада више није желела да проговори.
Није желела да њене речи провриште њен бол.
Године 1669, Бранд...
хемичар из Хамбурга...
док је тражио "камен мудрости"...
открио је...
фосфор.
Моја бака, Јутарња звезда...
је била индијанка из племена Кикапу...
обично је говорила...
да смо сви ми рођени са кутијом шибица унутра.
Не можемо их сами запалити.
Баш као у овом експерименту...
потребан нам је кисеоник и свећа.
Осим што у нашем случају...
кисеоник мора да дође, на пример...
као дах нашег вољеног.
Свећа може бити било шта:
Мелодија, реч...
додир...
звук.
Било шта што може варничити...
и запалити једну од шибица.
Свака особа мора да открије...
шта на њу делује и даје јој снаге за живот.
Зато што је тај експлозивни пламен шибице...
оно што храни нашу душу.
Ако нема ничега што ће активирати ту експлозију...
наша кутија шибица се овлажи...
и онда никада нећемо моћи да запалимо ниједну од њих.
Постоји много начина да се осуши кутија шибица.
Можеш бити сигурна да постоји лек.
Наравно, важно је да палиш једну по једну шибицу.
Зато што би изненадна навала осећања...
запалила све одједном...
тада би оне произвеле тако јако светло...
које би пред нашим очима изгледало као тунел...
такве лепоте...
показујући нам пут који смо заборавили приликом нашег рођења...
исти пут који нас позива назад...
до нашег божанског порекла.
"Супе с месом могу да излече сваку болест...
физичку или психичку."
Барем је тако Ченча мислила, а и Тита...
мада у последње време није довољно јако веровала у то.
Сада је то морала да прихвати као истину.
Она се опоравила после само једне чиније...
ове магичне супе.
Џоне, молим те не иди!
О, дете!
А ја помислила да си скроз полудела.
Зашто да не, с обзиром на то какву мајку ти је Бог подарио!
И ја замало да полудим.
Нема више коме да наређује, тако да ја све радим сама!
И стално ми држи предавања.
Она каже да непослушне жене које напусте свој дом...
"заврше ваљајући се у прљавој реци греха."
Мислим да се то односи на Гертрудис.
Хвала ти што си дошла.
Тако је добро видети те опет.
Желим да те замолим за велику услугу.
Реци мојој мајци да си ме видела...
да сам добро...
и да се никада нећу вратити на ранч.
Можеш ли да претпоставиш о чему размишљам?
Хоћеш ли се удати за мене?
Да.
Хоћу.
Ченча.
Хајде, погледај ово.
Не! Пусти ме!
Мама Елена!
Пусти ме!
Докторе, нешто јако озбиљно се десило на ранчу.
Побринућу се за то. Идемо.
Излазите одатле, ђаволчићи!
Немате право да брљате по мојим стварима.
Када је сазнала тајну своје мајке...
Тита је плакала.
Не за женом која ју је кињила...
већ за неку која је била несрећна у љубави...
као и она сама.
Девојчица је.
Да ли је добро?
Да, с обзиром на то да је рођена пре времена.
Али, нажалост, требаће јој пуно неге.
А Росаура?
Порођај је био веома компликован, Педро.
Морао сам да оперишем...
и она више неће моћи да рађа децу.
Жао ми је.
Да ли је све у реду?
Њено стање је деликатно.
Неће моћи да се стара о детету.
Размишљали смо да је назовемо по теби.
Чудно је то да је она, као и ти, родјена из туге...
и мораће да живи у кухињи и пије чајеве.
А пошто је она моја јединица...
Не допада ми се та идеја.
Дај јој неко друго име.
Како ти звучи Есперанца?
Не знам.
Тита, зашто плаче када је самном?
Као да ме не воли.
То није тачно.
Недостаје јој топлота и мириси кухиње.
Али желим да буде самном.
Да би дете било близу Росауре...
дете је морало да се осећа као да је...
у кухињи. А како ће бити у кухињи са тетком Титом...
Тита је била тако љута...
због Росауриних планова за Есперанцу...
да је пожелела да њена сестра никада...
није дозволила да те одвратне и гадне речи...
изађу из њених уста.
Тита је желела да их је она прогутала...
и задржала их унутар себе све док их трулеж и црви не поједу.
Хвала ти, љубави.
Нема на чему.
Као што већ знате, сврха ове моје посете је...
да затражим Титину руку.
Када планирате венчање?
Што пре.
Не видим никакав проблем у томе.
Имате наш благослов.
Хајде да утврдимо дан венчања.
Па, мислим да је сад тренутак...
када треба да ти дам ово.
Живели младенци!
Чувај се.
Брзо се враћам.
Обећавам.
Још мало па готово.
Стани! "То би било све за данас"!
Видимо се сутра.
И хвала за све.
Педро. Шта радиш овде?
Тита! Дођи овамо.
- Тита није овде. - Дођи! ПОгледај!
Света Мајко Божија на Небу...
узми душу Дона Елене да не би више лутала у сенкама...
...чистилишта.
Шта хоћеш да кажеш, Ченча?
Зар не видите да је то дух мртве жене?
Окајава неки грех!
Никада више нећу прићи том месту!
Ни ја.
Уље кокоса је одлично за усне.
Сваке зиме су Титине усне биле тако испуцале...
да ако би желела да се насмеје...
морала би да користи доста уља.
Али данас то нема везе са осмехом.
Могућност да остане трудна...
није ствар за смејање.
Тита.
Нисам чула како улазиш.
Приметила сам да си јако замишљена.
Недостаје ми Гертрудис.
Сигурна сам да би волела да буде вечерас овде са нама...
и да сече хлеб.
Ах, Тита, потребан ми је твој савет.
У вези са чим?
Па, прво да кажем да...
сам желела да разговарам са тобом...
али ме је љубомора спречавала.
Сада су ствари другачије.
Да још увек волиш Педра, не се удавала за Џона.
Стога, па...
мораш ми помоћи да га поново освојим.
Ја?
Само ти то можеш.
Слупај, мислим... Па, моја тежина, моја надувеност...
и мој лош задах га терају од мене.
Шта да радим?
Направи ми посебну дијету, због ове дебљине...
Па, Педро неће ни да ме такне.
Не плачи.
Направићу ти посебну дијету. Постаћеш тако лепа.
А шта ћемо с гасовима и лошим задахом?
Ментино лишће је за то.
Може да освежи и најгори дах.
Нећемо правити храну која изазива гасове.
Не плачи, расплакаћу се и ја.
Ти си тако добра сестра!
Тако ми је драго што смо поново заједно.
Набавићу листиће менте.
Тита...
Рекла сам ти пуно пута да не прилазиш Педру.
Онда, зашто?
Покушала сам, мама, АЛИ...
Нема "али"!
Не постоје речи за оно што си учинила!
Немаш морала...
ни поштовања за друштвена правила!
Ти си нико и ништа.
Ни сама себе не поштујеш.
Одвукла си породично име у блато...
од омојих предака до тог...
проклетог детета у твојој утроби!
Моје дете није проклето!
Да, јесте!
Ја га проклињем1
И њега и тебе, проклињем заувек!
Не, молим те!
Затвори та врата.
Зар не видиш како је хладно?
У последње време си тако чудна.
Шта није у реду?
Росаура, какво задовољство!
Гости су већ овде.
Други желе да се сече хлеб.
Долазимо. Педро, можеш ли ми помоћи?
Разговараћемо касније.
Хало. Шта се дешава?
Ништа.
Добро вече, оче.
Добро вече, Дона Пакита.
Какво изненадјење!
Како сте?
Одлично.
А пас? Шта није у реду?
Девојка ће се онесвестити!
- Шта није у реду? - Ништа.
Пас је тако стар, лаје на све живо.
Ђавољи пас. Престрави нас.
Да ли ти је боље?
Изгледаш слабо и очи су ти чудне.
Да не знам да си добра девојка...
Рекао бих да си трудна.
Трудна?
Само Ви би могли то да претпоставите.
А какве везе имају моје очи са тим?
Довољно ми је само да видим очи. Одмах могу да погодим...
да ли је жена трудна или не.
Гертрудис!
Дошла сам да исечем хлеб и попијем мало топле чоколаде.
Добродошла!
Наредниче Тревино, водите људе позади да се побрину за њих.
Да, генерале!
Тита, упознај мог мужа!
Хуан Алехандрез, на услузи.
Драго ми је.
Молим вас, уђите.
Не знам одакле јој осећај за ритам.
Мама није волела да игра...
а тата није умео.
Немаш појма колико ми је недостајала ова храна...
посебно моје палачинке.
Револуције не би биле тако лоше...
када би могао да једеш сваки дан са својом породицом.
Када смо се Хуан и ја поново нашли...
рекао је да ће доћи овде да ме тражи.
Толико ми је недостајала твоја храна.
Када ће моје палачинке бити спремне?
Досађујем ти, зар не?
Наравно да не, Гертрудис. Зашто то кажеш?
Твој поглед.
Мисли су ти одлутале на неко време.
Педро је у питању, јел' тако?
Да.
Ако га још увек волиш, зашто се удајеш за Џона?
Не удајем се за њега.
Не могу то да урадим, Гертрудис.
Померићу ово с ватре, а ти настави да плачеш.
Зашто не можеш да се удаш?
Зато што мислим да сам трудна.
Педро је отац, наравно?
- Да. - Росаура зна?
Нико не зна.
Чак ни Педро.
Не знам шта ће се догодити када Росаура сазна истину.
Истину!
Слушај ме, Тита, права истина је да нема истине.
Све зависи.
У твом случају истина може бити да се Росаура удала за Педра...
не водећи рачуна о томе да се вас двоје волите.
Да, али она је супруга. Ја нисам.
Па шта?
Да ли је венчање променило Педрова осећања?
Не.
Наравно да не!
Ваша љубав је једна од најискренијих које знам.
И обоје би требало да то кажете Росаури...
и ником другом.
Поготову откако је мајка умрла,
Мислиш да би требало да разговарам са Росауром?
Док ти говорим шта да радиш...
хоћеш ли скувати сируп за моје палачинке?
Било би добро да Педро зна да носиш његово дете.
Педро, баш лепо што си наишао!
Моја сестра има нешто да ти каже.
Идите и поразговарајте напољу док ја завршим сируп.
Наредниче Тревино!
На услузи.
Да ли знаш да правиш палачинке?
Да будем искрен...
не, али ако желите, могу да покушам.
Да, желим.
И сети се, никада ме ниси изневерио.
Надам се да ово неће бити први пут.
Зашто ми ниси рекла?
Зато што сам прво желела да донесем одлуку.
- Јеси ли? - Не.
Пре него што ишта одлучиш, требало би да знаш...
да је твоје дете...
једна од најлепших ствари којима могу да се надам.
А да би уживали у томе...
требало би да одемо далеко одавде.
Али ми не можемо мислити само на себе.
Ту су такође и Росаура и Есперанца.
Шта ће бити с њима?
Мала звездо
на далеком
небу
Ти која видиш мој бол
Знаш за моју патњу
Сиђи доле и реци ми
да ли ме волиш пуно
или само мало
Види шта си направила?
Педро и ти немате стида.
Ако не желиш да падне крв у овој кући...
иди тамо где не можеш никога повредити...
пре него буде касно.
Ти си она која би требало да оде.
Не желим више да ме мучиш.
Пусти ме на миру већ једном, заувек.
Не док се не будеш понашала као поштена жена.
Док се не упристојиш!
Како то мислиш "поштена"? Како си се ти понашала?
Да.
Па, тако се и понашам.
Зар ниси имала ванбрачну ћерку?
Бићеш проклета зато што тако говориш.
Не више од тебе.
Тишина! Ко ти мислиш да си?
Ја верујем у то што јесам.
Особа која има право да живи како хоће.
Пусти ме на миру!
Не могу да те поднесем.
Шта више. Мрзим те.
Одувек сам те мрзела.
Овим магичним речима...
Тита је отерала дух своје мајке заувек...
и ослободила се своје психолошке трудноће.
Али није могла да спречи маму Елена да се освети Педру.
Тита, не иди! Не остављај ме.
Не, Педро, нећу.
Прекриј га кором "тепезкоуите".
Недостајаћеш ми, Гертрудис.
И ти мени. Волела бих да останем и помогнем ти око Предра.
Али сам добила наређење да идем у Тореон.
- Чувај се. - И ти.
Жене војници се боре против трудноће...
тако што се испирају сирћетом и водом.
Пази од сад на даље.
Доста је било. Сад је ред на мене.
Хвала вам.
Реците Педро да ћемо, када му буде боље, када се заврши револуција...
певати још дуета.
Идемо. Касно је.
Наредниче Тревино.
Да, мој генерал. Идемо!
Коначно ћу се одморити!
Педро, честитам!
Твој опоравак је изванредан.
Нећеш још дуго бити мој пацијент.
То је добро. Хвала.
На сву срећу си стигао на време.
Не бих знала како да употребим "тепезкоите."
не захваљуј ми се. Већ мојој прабаки.
Њени експерименти с овом кором ће бити чувени једног дана.
Поред тога, са таквом неговатељицом као што си ти...
ко не би брзо оздравио?
То је тачно.
Припремићу ти пиће у дневној соби.
Не, хвала.
Не желим да ти одузимам време за припремање вечере.
Ниси ми рекла да доктор долази вечерас.
Моја тетка, која је дошла због венчања...
је нестрпљива да упозна титу.
Само смо чекали да ти буде боље...
пре него што уговоримо посету.
Сад ми је јасно...
зашто ме је Тита неговала тако добро.
Тачно тако! Коначно си схватио!
Идемо, Џоне.
Мислим да Педро жели да се одмори.
Видимо се сутра, Педро.
Требало да по Ченчи пошаљеш моју храну.
Не смеш да закасниш на вечеру.
Када ћеш му рећи...
да не можеш да се удаш за њега само зато што носиш моје дете?
Не могу то да му кажем.
Бојиш се да не повредиш доцина осећања?
Није то. Није фер.
Он заслужује моје највеће поштовање.
Ако му ти не кажеш. Ја ћу.
Не, нећеш ништа рећи.
Прво, зато што то нећу дозволити...
друго, зато што нисам трудна.
Шта?
Мислила сам да јесам, али само ми је каснило.
Сада је све у реду.
Значи то је у питању.
Пошто те више ништа не везује за мене...
у дилеми си између останка са болесником...
и удаје за Џона, јел' тако?
Ниси више болестан.
Још бољи разлог да ме оставиш.
То што те ја волим више од било кога то нема везе.
Ни све жртве које сам поднео за тебе.
За мене? Као што су?
Оженио сам се твојом сестром само да би био у твојој близини?
Волела бих да си ме просто украо.
Треба да разговарамо. Ово се дуго одлаже.
Да, одлаже се откако си се удала за мог дечка.
Да почнемо одавде. Ти никада ниси смела да имаш дечка.
Према мами или теби?
Према породичној традицији коју си прекршила.
И наставићу и даље да је кршим.
Имала сам иста права на брак као и ти.
Ниси имала право да станеш Између двоје људи...
који су се тако волели.
Не баш тако.
Просто те је заменио самном.
Удала сам се за Педра зато што је он то желео.
Само да знаш...
оженио те је само да би био близу мене, али те није волео.
Прошлост није битна.
Педро ме је оженио. Тачка.
Нећу да дозволим да вас двоје од мене правите будалу.
Нико не прави будалу од тебе.
О, стварно!
А када вас сви остали на ранчу виде...
како плачеш на Педровом рамену, како се држите за руке?
Сви ми се подсмевају!
Слушај! Баш ме брига и ако ти и Педро одете у пакао...
зато што се ватате по мрачним ћошковима!
Добро је што то ради с тобом...
пошто мене више никада неће таћи!
Наставићу да будем супруга.
А ти се побрини да вас нико више не види заједно.
Од данас ћу ја водити рачуна о својој ћерки. Ти јој не прилази!
Само би јој дала лош пример и савет.
Буди сигурна да нећу дозволити да јој упропастиш живот...
том глупом породичном традицијом.
Издалека не можеш пуно учинити.
Да ли си икада видела да проститутке...
пуштају близу деце из пристојних кућа?
Заиста мислиш да је наша кућа пристојна?
Моја мала породица јесте.
И да би таква и остала, ти нећеш прићи мојој ћерки.
Или ћу те истерати из куће коју ми је мајка оставила.
Не брини, слатка моја.
Традиција ће умрети самном.
Нико те неће повредити.
Да ли је све у реду?
Да. Сада могу да ти кажем.
Тетка ће се осетити запостављено ако причамо шпански.
Не брини.
Потпуно је глува.
Како разговара с људима?
Чита с усана.
Али само енглески.
Слободно причај, зато што, уз то...
док једе не примећује ништа друго.
Гледај.
Тето.
Удајем се за Титу јер је јадница луда.
Тита...
венчање је следеће недеље...
ако постоји неки проблем разговарајмо о томе сада.
Џон, боље би било да откажемо венчање.
Али зашто?
Не терај ме да ти одговорим сада.
Не волиш ме више?
Не знам.
Док ниси био ту...
била сам с мушкарцем...
кога одувек волим.
Изгубила сам невиност.
Зато се не можемо узети.
Да ли га волиш више него мене?
Када ниси ту...
осећам да га волим.
Али када те видим, све се мења.
С тобом се осећам смирено...
сигурно...
у миру...
али не знам...
Не знам.
Брига ме шта се десило.
То није важно ако није променио ствари у суштини.
Желим да проведем живот с тобом.
Ти одлучи да ли и ти желиш то исто.
Ако кажеш да, узећемо се за пар дана.
Ако не, бићу први који ће честитати Педру...
и такође...
први који ће га замолити...
да захтева...
да ти да оно што ти припада.
Сећаш ли се првог пута када смо чули ову песму?
Никада нећу заборавити.
Нисам спавао те ноћи...
размишљао сам о томе да те запросим.
Нисам знао да ће бити потребно 22 године...
пре него што могу поново да те питам да будеш моја жена.
Да ли заиста мислиш тако?
Наравно!
Не желим да умрем а да ти не будеш моја жена.
Одувек сам сањао како улазим с тобом...
у цркву пуну белог цвећа...
а ти, најлепша од свих.
Обучена у бело?
Наравно!
Ништа те не спречава.
Поред тога, желим да имамо дете.
Још увек има времена, зар не?
Сад када се Есперанца удала и одлази...
потребно нам је друштво.
И нико ме не може убедити у нешто друго.
Баш ме брига шта мисли моја ћерка нити било ко други.
Протраћили смо превише година бринући шта би други могли рећи.
Јадна Росаура.
Да није умрла...
заиста би уживала у венчању своје ћерке.
Мислите? Рекла ми је...
да јој никада неће дозволити да се уда...
да је Тита штитила ту девојку као пријатељ...
и да је кућа постала бојно поље.
Тако је. Али пусти ме да плачем, у реду?
На сву срећу свађе између Тите и Росауре...
нису дуго потрајале.
Зато што је умрла 3 године након...
нихове најжешће свађе препуне суза...
Росаура је умрла услед озбиљних проблема са варењем.
А! Сењорита Гертрудис!
Како сте елегантни!
Хвала Богу да си дошао.
Задовољство ми је.
Погледајте ову прелепу девојку!
Изгледа исто као њен деда.
Како је згодна!
Честитке, Педро.
Ваша ћерка није могла наћи бољег од Алекса.
Да, Алекс Браун је одличан човек.
Штета што је добио стипендију за Харвард.
Штета? То је сјајно!
Не. Он ће је одвести са собом, а ми ћемо...
...остати сами.
Како грозно! Шта ћеш да радиш, Тита?
Без Есперанце, ће изгледати лоше...
ако останеш овде и живиш с Педром.
О, али пре него што одем, дај ми рецепт...
за овај чили. Одличан је.
Тајна је у томе да се прави с доста љубави.
Надам се да ћеш успети једног дана.
Каква дрскост!
Ваш син је згодан младожења.
Зар није одлично што се жени Есперанцом?
Да.
Да, то је тачно.
Зашто сте онда тако тужни?
Разведрите се. Играјте самном. Мој муж није овде.
Следећу песму, Ченча.
Буди срећна, дете моје.
Волим те.
Сами смо.
Волим те!
Нико нас не чује.
Волим те!
Ако снажно осећање...
запали све шибице у нама одједном...
та светлост би...
нам омогућила да видим величанствен тунел који...
нам показује пут који смо заборавили приликом рођења.
Душа ће пожелети да се врати свом божанском пореклу.
Када се Есперанца, моја мајка, вратила са свог меденог месеца...
све што је пронашла на ранчу...
је био овај кувар који ми је оставила на самрти.
Он прича причу о овој скривеној љубави.
Моја мајка, Есперанца!
Како ми недостаје њено кување...
мирис њене кухиње...
њен говор док припрема јело...
њене божићне ролнице.
Моје никада тако не испадну.
И питам се зашто тако пуно плачем док их спремам.
Мора да сам осетљива на лук као Тита...
моја бака.
Она ће наставити да живи све док неко спрема њене рецепте.
Downloaded From www.AllSubs.org