Felirat: kisFellini
Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
A fogyasztói árindex változása 0% volt június hónapban.
A Pénzügyminisztérium optimista
az inflációs ráta 5%-on tartható.
Javier Solana kormányszóvivő azt mondta, hogy Barrionuevo miniszter nyilatkozatait
félremagyarázták.
Az alkotmány korlátait betartva
a terrorizmus elleni küzdelem soha nem volt kérdéses.
Gerardo Iglesias által javasolt általános irányelvek
a Spanyol Kommunista Párt központi bizottságnak
12. kongresszusára.
Minden témáról nyíltan lehet vitázni, kivéve a párt marxista Kommunista
forradalmi jellegéről.
A Legfelsőbb Tanács katonai bírósága felülvizsgálja azon rabok ítéleteit
akik részt vettek a puccskísérletben.
Néhánynak csökkenhet a büntetése
a következő néhány hónapban.
A Német Demokratikus Köztársaság Tanácsa
általános amnesztiát rendelt el és megszüntette a halálbüntetést,
ami példátlan lépés a kelet-európai országokban.
Ma délután az erdőtűz
6 km-re megközelítette castellónt és Valenciát.
Az erős szél nehezebbé teszi az oltást.
Jesus Gil y Gil az óra embere.
A Cambio 16 feltárja az új foci messiás fájdalmát.
Olvassa a Cambio 16-ot!
És most, a vadászsarok.
Fél elmúlt...
37 fok volt reggel 9-kor.
Olyan meleg, hogy az aszfalt is megolvadt.
Ne légy olyan költői, azt hagyd rám,
mert a cikkem annyira lírai lesz, hogy az összes özvegy depresszióba esik.
Igenis, uram. Akkor jó.
Tartsd meg a pincér baromságod, majd én intézem a cikkírói baromságom.
Ahogy általában tesszük.
Rendben.
Úgy szökelltél át a kávézón akár egy gazella.
Olyan, aki nem illik ebbe a közegbe.
Tehát igaz, hogy mindig itt ír.
Nem mindig, nem.
A mindig veszélyes szó, nem gondolod?
Nem tudom.
Úgy tűnhet, hogy a szavak állandó hazugságba kényszerítenek.
A szavak nem kényszerítenek semmire.
Soha ne bízz a szavakban. Egy lánchoz hasonlítanak,
de ezek szétszakítanak. Nem fogok.
Rendelj valamit, egy perc és készen vagyok.
Egy Coca-Cola-t. Igen.
Lehet?
Hétfői.
Két nappal korábban megírni nem veszélyes?
Korábban, Franco meghalhatott.
Most, meg lehet ölni a pápát és semmi sem változik.
Mindaddig, amíg a bankok nyitva vannak.
81-ben, amikor Suarez lemondott,
Írtam egy cikket arról, hogy hogyan választja el a haját.
Emlékszem, tökéletes volt.
Azt mondtam, ez a része sohasem mozdul, mert fél, hogy
leégetik, vagy megölik, vagy ki tudja, mitől fél annyira.
Gondolod, megváltoztattam a cikket amikor hallottam, hogy lemondott?
Nem. A szerkesztő hívott.
Változtassam meg a cikket, adnak több helyet.
Ez úgy jó, ahogy van. És úgy is maradt.
Évekkel később Suarez maga mondta.
Amikor lemondtam,
rám legjobban az a cikk hatott amit te írtál, Miguel,
ami a hajamról szólt.
Azt hiszem én voltam az egyetlen, aki nem szúrta hátba egy nekrológgal.
Önök ketten kijöttek?
Ha 25 éve minden nap írsz a lapokba,
nem jössz ki a saját árnyékoddal sem.
Emberek felbukkannak melletted időszakonként.
Lophatok egy kortyot?
Dr. Braman szerint a Coca-Cola tilos.
A Coca-Cola, a kávé, a dohány és a whisky.
Látom, nem nagyon hallgat rá.
Így ha meghalok, a felelősség megoszlik.
Ez jó befejezés.
Persze.
Ez jó befejezés.
Az orvos azt mondja, a Coca-Cola tilos,
de nem mondott semmit azokról
a lányokról, akik isszák
a Coca-Colát.
Rólam beszél?
Én csak magamról beszélek. Akkor is, ha másokról beszélek.
Elhoztad?
Mi ez?
Mérleg, kimutatás?
Ez egy másolat. Ezt adtam be szeptemberben.
Mit teszel velem?
Egy gyászjelentés. Nem tudom.
Amíg elmegyek.
Nem értem, miért buktatott meg téged.
Nem mennek már át automatikusan a gyönyörű diákok a tanároknál?
Dekadens időket élünk.
Soha nem mentem be az órájára. Mert egy bunkó.
Akkor ezért buktatott meg. Mert nem jártál az órájára.
Én is ugyanezt tettem volna.
Az üres asztalod látványa az öregembert
melankolikussá tette. Nem olyan öreg.
A szánalmas újságírói kézikönyvből olvasott fel hangosan.
Senki sem várta végig.
Újságírás professzorok.
Meg tudnak tanítani egy kutyát, hogy hogyan legyen kutya?
Hány osztályt végeztél el szeptemberig?
Kettőt.
Otthagytam az egészet szeptemberben.
Ez túl hosszú.
Túl hosszú.
Az újságok nem szeretik a túl hosszú dolgokat.
Rövidebbeket akarnak.
A szkeccsekkel mindent megoldanak.
Nem akartam publikálni.
Nagyon messze vagy, ülj ide.
Ezek a dolgok azt mondom teljesen érdektelenek.
Miért akarod tudni, hogy írnak egy cikket, vagy regényt,
hogy valaki későn fekszik vagy otthon ír vagy kávézóban?
Mintha valami titkos képletet el tudnál lopni egy fél órás interjú alatt.
Nem, a titok mind benned van.
Az ironikus, mocskos szájú külső mögött
egy kisfiú van.
Lehet, hogy egy szörnyű fiú, de mégis egy fiú,
aki inkább ír mint beszél, mert jobban ír, mint beszél.
Te az én stílusom másolod, ez nem a te hangod.
Ha interjút készítesz Felipe Gonzalez-el,
akkor andalúz akcentussal írod?
Neked nem kell mez, ha
interjút készítesz egy futballistával.
Nem kell tudnod focizni sem.
Ne hagyd, hogy megfertőzzön. Az író nem kaméleon.
Ezek mind klissék, ezek nem érnek semmit.
Te csipkedsz.
Az írásnak ütni kellene, nem csípkedni.
Ezt jobban szeretem.
A szemüvegem nem véd meg más emberek tekintetetétől,
másokat véd az én tekintetemtől.
Ez tetszik.
De te nem ugyanezt teszed? Ezzel a folk-énekes megjelenéssel...
A kinézetünk nem olyasmi amit mások számára hozunk létre,
miként a stylistok és a tökkelütöttek mondják.
Ahogy kinézünk mi olyanná válunk.
Mi álca mögé rejtőzünk, megtartva az erőnket.
Nyilvánvalóan tehetséges vagy.
Ez olyan, mint egy színésznél.
Nincs értelme csinálni, ha a kamera nem szeret.
A kamera nagyon szeret téged.
Megtarthatom?
Persze.
Sietsz valahová?
Nem.
Várnak téged otthon ebédre?
Nem, nem számít.
Nekem igen, de én késhetek.
Vagy nem is megyek.
Nézz bele a jobb zsebembe.
Ne a gyerekek fotóit nézd.
A lényeg az igazolvány, az emlékeztet arra, milyen seggfejek vagyunk.
Láttál valaha valakit, aki nem úgy néz ki, mint egy seggfej
a személyi igazolványán?
Rodriguez?
Igen, művésznevet használok, mint Sara Montiel.
Ez lejárt.
Nem értem még rá.
A doktor utasítására?
Nem, az amfetamin. Megkínálhatnálak eggyel, de nem
szoktam befolyásolni a fiatal lányokat.
A másikat is.
Kulcsok a barátom műterméhez.
Ő festő.
A hegyekbe menekült a meleg elől.
Megkérdeztem őt rólunk, mielőtt hívtalak.
Aztán szerencsét próbáltam.
Meglepett, hogy hívott.
Csakugyan?
Nem hittem, hogy el akarja olvasni amit írtam az interjú után.
Nem azért hívtalak, hogy elolvassam amit írtál.
Ami érdekelt engem, az te voltál.
Nem hívtalak túl későn?
Vacsorázni voltunk.
Nem mondtam meg a szüleimnek, hogy ön volt.
Kaphatok egy autogramot?
Soniának.
Olvasom minden nap. Szeretem a cikkeit.
Nem azért írok, hogy olvassák,
én a fizetésért írok.
Köszönöm.
Milyen szép!
Üdvözlettel Soniának, aki pocsékul időzített.
Köszönöm.
Nos, akkor
Nem tudom
Ki nem állhatom ha az emberek néznek minket és megzavarnak.
Úgy akarom eltölteni a következő két órát, hogy senki se kerüljön elém.
Csak szeretnélek jobban megismerni.
És, hogy jobban megismerj engem.
Nem ezt akartad amikor felkértél az interjúra?
Vedd el a kulcsot és várj az ajtónál.
Töröld le azt a vigyort az arcodról és ünnepeld egy elvtársad sikerét
mint egy jó kommunista. Szükségem lesz egy palack Tiisky-re.
Vigyázz az írógépre és add oda a cikket a futárnak
aki kettőkor jön érte. Rendben.
Ezt a fulladás az irigység
és a harag ellen
ami tönkretesz téged.
Köszönöm, uram. Szívesen.
Szeretem a szandált. Olyan, mintha tapsolna nekem.
Az orvosa sok lépcsőmászást írt elő?
Ha a doktorom itt volna,
azt mondaná, hogy te vagy a gyógyszer amely mindent meggyógyít.
A kulcs behelyezése olyan mint a fajtalankodás, nem gondolod?
Nem tudom.
Nagyon nőies, így körbeszaglászni.
A festményeket megnézni jöttél?
Ő jó?
Ő a barátom.
Óvatosan, még rálépsz. Szereti ezt.
Azt mondja a festményeknek foltokból kell állnia.
Ugyanúgy, mint az irodalomban.
Azok az emberek, akik védik a munkájukat az élőktől, mind rosszul teszik.
A folt az érdekes benne.
És az érdesség.
Már elmúlt a Coca-Cola idő, kérlek.
Éhgyomorra nem szoktam inni - Még jobb is így, hidd el.
Karamell ízesítésű?
Mindig is féltékeny voltam a festőkre.
Mert nekik nem kellenek
szavak.
De ha jobban használja a szavakat...
De nem lehet megszagolni, vagy megérinteni őket.
Ezért utálom a múzeumokat is,
nem érhetsz hozzá és nem szagolhatod meg a festményeket.
Jó lehetett a szaga a Las Meninas-nak
frissen festve.
Jó a festőknek.
Ők találnak formát a gondolataik megjelenítéséhez.
Az irodalom el akarja mondani szavakkal amit nem lehet szavakkal kifejezni.
Úgy ad nevet az érzelmeknek, mint egy tudós
a betegségeknek.
De...
hogyan.
Hogyan tudod eelmondani
például
túl...
Túl sok az üveg köztünk.
És amit látsz, sokkal kevésbé érdekes, mint amit én látok.
Már elvesztettem az érdeklődést a csókolózás iránt,
igazából. Ez nagyszerű amikor tinédzser vagy,
amikor valaki csókolózik és úgy érzi, feljutott a csúcsra.
Később a csókolózás formalitássá válik, mint egy papír kitöltése.
Alig várod, hogy aláírja és mehess.
Talán korlátozott a csókok száma, amit egy személy élvezhet.
Igen, talán.
Ez lenne nekem...
az utolsó néhány.
Gyere!
Gyere.
Szeretném, ha levennéd a ruhád.
Nem kell, hogy erotikus legyen.
Nézz úgy mint egy művészt, mint valami ajándékot.
Ennyi. Egy ajándékot, amely lehetővé teszi,
hogy értékeljem a szépségedet.
Itt maradok.
Nem mozdulok, csak nézlek.
Mint amikor teszek egy sétát a Prado Múzeumban.
Nem vetkőzöm előtted meztelenre.
Én meztelen vagyok előtted.
Azért jöttél, hogy mindent elvégy tőlem.
Hadd vegyek el én is valamit tőled, még ha ez csak a ruhád is.
Találkozni akartál velem,
gondoltad...
Mit tud ez a férfi tanítani nekem?
Talán ki tudok préselni valamit belőle.
Többet, mint amit sikerült kipréselnem magamból hosszú évek során.
Látni akartad, hogy maradt-e valami neked.
Azt hiszem elég jól felvázoltam, nem?
Ez vagyok én.
Valami másra számítottál?
Valami másra számítottál, amikor beleegyeztél, hogy ide gyere?
Miközben jöttél fel a lépcsőn?
Azt hitted, hogy nem kérlek meg, hogy feküdj le velem?
Hogy nem kérem, hogy vedd le a ruhád?
Kérlek, előrelátóbnak kellett volna lenned.
Csak találkozni akartam önnel, hallgatni amit mond.
Már találkoztál velem, és beszélek.
Csodálom, mint írót.
Bocsáss meg, ha én inkább csodálom a fizikai éned,
ami tapintható, mint a tehetséged.
Biztos vagyok benne, hogy tehetséges vagy, de én már találkoztam
tehetséges emberekkel.
És láttam egy új testet
amit soha nem lehet megúnni.
Sajnos nincs ilyen minden nap.
Jobb, ha megyek. Nem.
Az nem lenne jobb.
De megértem.
Mindig megpróbáltam elkapni a hálómmal
a legnagyobb halat, amit az élet nyújtott.
De a háló megöregedett,
és kilyukadt.
És a halak, még azok is, amik nem érdekelnek,
menekülnek a lyukakon keresztül.
Egy napon talán megtudod milyen érzés ez.
Mint író, vagy mint magánszemély.
Ha igen, akkor szeretném, ha a mai napra
egy megbocsájtó mosollyal emlékeznél.
Legalább megpróbálta akkor elmondani.
Régebben...
amikor valami fontos dolog történt velem, rohantam írni róla.
Most boldogan abbahagynám az írást, csak valami történne velem.
Ami ma történik leginkább az, hogy nem történik semmi.
Sajnálom. Rendben van.
Tudnom kellett volna, amikor megláttalak a farmerben.
A Jeanst azért találták ki, hogy ne kelljen levenni egész nap
Hogy állandóan a lovon lehessen ülni, hajtani a szarvasmarhát a völgyben.
A filmeken a cowboyok farmerben alszanak.
Ők nem szeretnek levetkőzni,
ezért hordják a fegyvereiket kívül.
Ennek azért örülök magamban.
Egy kis zene segítene.
Nem, a zene útban lenne.
A filmekben ez olyan, mint közlekedési tábla
a közönségnek.
Ebből tudják mikor kell sírni, mikor félni...
Én pontosan tudom,
hogyan kéne éreznem most.
A gorilla nem ébredt fel.
Hála neked.
Jössz?
Megyek lemosom.
Ne mozdulj!
Ön őrült, tudja?
A gorilla megint elaludt.
Meg lehet fagyni!
Utálom a hideg vizet. A gyermekkoromat juttatja eszembe.
Azt hiszem, meg fogok halni.
A gorilla nem fogja túlélni ezt.
Elmegyek.
Ne haragudjon.
Itthagysz, most?
Igen, úgy érzem, egy kicsit furcsa ez.
Ez...
Ez rosszabb, mint a hideg zuhany.
Nem nyílik.
Nem nyílik...
Engedj.
Ne viccelj.
Milyen abszurd.
Miért zárta be?
Úgy tudtam, az ajtók azért vannak, hogy bezárjuk.
És kinyissuk. Ki kell nyilnia.
Vigyázz!
Beragadtunk?
Az Isten verje meg.
Ez beragadt.
Igen, tudom.
Jöjjön, segítsen nekem.
Lássuk.
Oké, nyugi.
Egy, kettő és három!
Nem megy. Adj egy percet.
Várj egy percet.
Várj egy percet...
ezzel kinyitom...
Egy pillanat, hadd...
Mi olyan vicces?
Nem tudom.
Ez nevetséges.
Tudom, hogy nevetséges.
Nem kell mondanod.
Próbálja meg felhívni a barátját.
Persze.
Menj és hozd ide a telefont.
Halló?
Van ott valaki?
Be vagyunk ide zárva! Mit csinálsz?
Valaki kinyithatja az ajtót. Botrányt csinálsz.
Milyen botrányt? Valaki meghall minket.
Mit mondjunk neki?
Nyissa ki az ajtót.
És hívja a tűzoltókat.
Várj.
Kell lennie egy kevésbé botrányos lehetőségnek.
Lássuk.
Megsérült?
Csak azt mondom, nem török be ajtókat
nagyon gyakran. - Igen, azt látom.
Ez teljes őrület.
Luis nem jön vissza festeni hétfőig.
Két napig be leszünk zárva?
Ha sokáig nem mutatkozom, a feleségem ideges lesz
de holnapig nem hiszem...
hogy hívja a rendőrséget.
A szüleim sokkal hamarabb aggódni fognak.
Nem tudják, hogy velem vagy?
Ez nem történhet meg.
Hamarabb kijutunk innen.
Kijutunk innen.
Szomszédok!
Szomszédok! Van ott valaki?
A 3D lakásban vagyunk! Van ott valaki?
Szomszédok!
Hall engem valaki?
Szomszédok!
Nem tudom elhinni, hogy senki sincs ott.
Szomszédok!
Hall engem valaki?
Majd jön valaki.
Ez az egyetlen törülköző van?
Tessék.
Barátaim, rómaiak, honfitársaim.
Tartsátok ide a fületeket!
Brutus mondta...
Mintha Shakespeare írta volna?
Két ember, akik másért szeretnének együtt lenni
mint amiért kénytelenek együtt lenni.
Ez a fejlemény teljesen megváltoztatja a tervem.
Komédia, vagy tragédia lenne? Mit gondolsz?
Amíg a szüleim rám nem találnak, komédia.
És azután?
Tragédia gyilkossággal.
A szülők manapság nem olyanok, mint régen.
Az apám olyan mint régen.
Mit csinál?
A hadsereben van.
Csak viccelsz. Fegyvere is van!
Melyik egység?
Alezredes a Madridi parancsnokságnál.
Mi a neve?
Soriano Castroviejo.
Serafin Soriano Castroviejo az apád?
Akkor te Isabel húga vagy.
Hány év van köztetek?
Ő a nővérem.
Nyolcan vagyunk testvérek. Nyolcan...
17 évvel idősebb nálam.
Találkoztam a húgoddal, amikor a színjátszó csoportba járt.
Majd meg haltak érte, hogy írjak róluk.
Nagyszerű lány volt.
És nagyon tüzes volt.
Sosem basztam meg, de igazán szerettem volna.
Az a fekete haj...
Teljesen mások vagyunk.
Igen, bár te és én sem fogunk baszni valószínűleg.
Apád egy igazi fasiszta volt akkoriban.
Az a típus, aki már nyúl is a fegyveréért ha meghallja azt a szót, hogy demokrácia.
Volt katonai vizsgálatom is
két cikk miatt.
Az egyik a korai 70-es években, a másik Franco halála után.
A jogsértő hadsereg.
Te nem emlékszel, te gyerek voltál.
Emlékszem Tejerora. Az tegnap volt.
Paranoid fázison mentem keresztül évekkel ezelőtt.
Volt néhány kormányzati ügynök aki követett akkoriban.
Ezek követtek engem, tudod,
hogy figyelmeztessenek, hogy tudd, megfigyelés alatt vagy.
Féltem, ami hülyeség... Egy transzvesztitával basztam.
Nem tudom.
Azt hittem eladja egy bulvárlapnak
hogy basztam vele.
Mindenki paranoiás volt akkoriban.
Most a szocialisták emelik a béreket és mindenki boldog.
Mit nem adnék egy cigarettáért és egy whisky-ért.
Lehet azt teszik majd velem, amit Suso-val és feleségével csináltak.
Ismered, Suso de la Guardia, a politikai kommentátor.
Igen, persze.
Eltűnt egy pár évvel ezelőtt.
Ő megbaszott mindent ami mozgott és a feleségének elege lett,
amikor hazaérkezett káosz lett.
A srác halálra itta magát.
Úgy ivott, mint a britek.
A spanyol ital ellazít,
de a brit ital megöl minket.
Számukra ez olyan, mint a munka, nem mint egy hobbi.
Olyan volt, mint egy brit.
De nem íróként.
Az írása piszkos, maszatos, érthetetlen volt.
Mintha a mondatokat egy turmixgépbe tette volna ami darabokban adta ki.
Egyébként, szexuális kapcsolata volt egy lánnyal, de nem emlékszem kivel,
Annyira részeg volt,
hogy amikor a lány elhagyta a hotelt elaludt.
Vagy inkább elájult.
És nem ment haza este, csak következő nap
délben ébredt fel. Szóval, bekapcsolta a TV-t
és látta, hogy mindenki megőrült
mondván, hogy őt elrabolta az ETA.
Így felhívta az újságot. Mi történt? Mi történt?
Engem senki sem rabolt el.
A felesége csinálta az egészet, hogy megleckéztesse.
Ezt a barátai mondták.
Egy idős ember harci történetei.
Fogadok, apádnak is vannak...
harci történetei.
Bár nem lett Alcazar hőse.
Mit kapott helyette?
Piszkos háborút, a Zöld Menetelést, a puccskísérletet...
A nővéred klasszikus példája a fasiszták utódainak.
Vicces volt,
szerette a jó időt, szeretett baszni...
Mindig baba-arcú, alacsony, nagy fejű színészekkel lógott együtt,
akiket szeret a kamera.
Azt mondta, ellentétbe került az apáddal, mert szerepelt
kommunista előadásokban, amelyek divatosak voltak akkoriban.
Szellemi nyomorékok.
Azzal akarták meghódítani a dolgozókat.
A dolgozók meg csak Norma Duval melleit szerették volna látni.
A húgom és az apám még harcolnak.
Kivonulnak minden karácsonykor.
A nővéred még mindig játszik?
Egy TV-sorozatban dolgozik.
Soha nem mesélt rólam?
Ő adta meg a számát.
Egy barátján keresztül.
Mondtam neki hogy egy cikket kell írnom
és én önre gondoltam.
És ha meglenne a száma, mivel
hagytam üzenetet az újságnál... - Soha nem megyek oda.
Nem engedik meg, hogy igyak.
Mit mondott, hogy barátok vagyunk?
Inkább ismerősök.
Emlékszem, egy este megkérdeztem,
"Fogunk baszni vagy mi lesz?"
És azt mondta: "Attól tartok, nem."
Vicces lenne, ha látna most minket...
Kétlem, hogy olyan szép most mint a kishúga.
Nem, ő és én...
mindketten túl vagyunk életünk delén.
Még mindig viseli a gyerekkori pizsamáját?
Azt mondta, hogy Önt túlértékelték, mint írót.
Nocsak.
Azt hittem csak akiket átvertél
azok tartják a haragot veled szemben,
de látom, azokkal is vigyázni kell, akiket nem vertél át.
Mondok valamit.
Csak a teljesen túlértékelt író
tudja elérni mindezt.
Nem zavarja, hogy az emberek ezt gondolják?
Ez még mindig az interjú? Elmondod majd?
Meztelenül egy szutykos zuhanyzóban
folytattam megbeszélést egy túlértékelt
újságíróval. El fogja mondani?
Attól függ, mi lesz a vége.
De a könyvei és regényei nem olyan fontosak, mint a cikkei,
annak ellenére, hogy díjakat nyert velük.
A díjak csak... Pénz.
De azt még mindig értékeli.
Vannak, akik egész életüket regényírással töltik.
Történetet mesélnek a régi időkről. Nem tudom...
Én kiteszem magam sorról sorra
az újságban minden nap.
Odaadok mindent ami vagyok.
Ha valaki értékelni szeretne, hagyom, hogy összeszedje a darabokat
Tetszik, amit ír.
Talán te fogod összeragasztani őket egy napon.
Vagyis te lehettél volna, de már nem.
Egy találkozó valakivel akit csodálsz az első lépés, hogy ne csodáld többé.
Csak a testeket és a halott embereket csodálhatod.
Ami belül van az piszkos, rohadt, rendetlen.
Jobb, ha nem látsz bele.
Mi a helyzet a többi hat testvéreddel?
Öt. Egy meghalt 8 évvel ezelőtt.
Ők más dolgokkal foglalkoznak.
Az egyik angol tanár,
a másik az Egyesült Államokban tanul...
Ez az, ami ebben az országban történik.
Egy groteszk tragédiához hasonlítunk egy amerikai televíziós sorozatban.
Mint a "Eight is Enough", vagy ilyesmi.
Goya Norman Rockwelltől.
Írtam ilyet ezelőtt.
Szóval, mi a fenéért akarsz újságíró lenni?
Az érdekes dolgok már megtörténtek ebben az országban.
Amíg az emberek el nem kezdik gyilkolni újra egymást, itt
csak a gazdasági adatok és a választási eredmények unalmas folyása lesz.
Talán nem mint újságíró, én írni akarok.
Ez egy másik dolog.
Az utóbbi 15 évben ebben az országban volt dolga
az újságíróknak.
Az átmenet, a politikai feszültség,
a puccskísérlet, NATO helyett a közös piac...
Olyan volt, mint egy ismeretlen fiatal test
amit nem simogathatsz többé
mert túl öreg vagy, de hirtelen megint szabad lett.
Mert te és én...
fogunk baszni, nem igaz?
Már kiérdemeltem, vagy nem?
Próbálj sikoltozni, hátha valaki meghallja.
Ha egy nő sikoltozik nem ugyanolyan, mint ha egy férfi.
Senki sem akar megmenteni egy férfit.
Ez szerencsétlen neked.
A férfiak bármit megtesznek,
hogy megmentsenek egy csinos lányt.
Te nem vagy képes kijutni, vagy élni az életet?
A srácok mind vásárolni akarnak neked egy lakást
és teherbe ejteni.
Rajta, próbáld ki.
Hé! Hello!
Van ott valaki? Sokkal drámaibban!
Úgy hangzik, mint ha ráérnél.
Hé!
Kérem!
Be vagyunk ide zárva! Segítség!
Kérem!
Tud valaki segíteni?
Hé!
Hall engem valaki?
Biztosan mindenki elmenekült a hétvégére
a hőség elől.
Ne, ne.
Komolyan?
Hagyjuk, hogy ne történjen semmi?
Kérem, hagyja abba. Csak ki akarok jutni innen.
Az interjúnak vége?
Láttad, mi vagyok és ez nem tetszik,
Vagy láttad mi vagy te és egyik sem tetszik.
Lehet, hogy szeretnél itthagyni
mert nem tetszik amiért ide hoztalak téged.
Végül is,
őszinte voltam egész idő alatt. Lehet, hogy te hazudtál végig.
Felejtsd el az ajtót, ez nem fog kinyílni.
Ne félj, nem teszek veled semmit.
Megmondjuk a gorillának, hogy felejtse el.
Mit reméltél tőlem?
Felfedek néhány irodalmi titkot
néhány alap dolgot?
Meg akartalak baszni a kezdetektől fogva, semmi más nem érdekelt.
Olvasd el az interjúkat az elejétől a végéig és nem találsz szót,
vagy bármilyen kifejezést, ami nem azt jelenti igazából "Megbaszom"
"Hadd basszam meg" "Vetkőzzön előttem meztelenre."
A barátod nem jön.
Jah, majd hétfőn.
Hétfőn...
fog megmenteni minket.
Mint két hajótöröttet. Ez az, ezek vagyunk, két hajótörött.
Két hajótörött.
A holttestemet kimossa a strandra a víz.
És te... Nos, te...
még úszol,
kétségbeesetten próbálsz megragadni valamit.
Te fiatal vagy és még hiszed, hogy van ott valami
lebegsz...
mint az álmaidban.
De nincs.
Nincs, kérdezd meg a húgod.
Ez van.
Ez van neked ami számít! Mint két elhaladó vonat.
Te mész...
én jövök.
Olyan mint egy mechanikai probléma az alagútban. Váratlan.
Te és én...
éppen keresztezzük egymás útját.
Egy pályán, ellentétes irányban.
Lefeküdni velem olyan fontos Önnek?
Miért, a győzelemért?
Becsókoltam sok embernek.
Udvaroltam azoknak, akik segíthettek engem.
Dicsértem, akik ezt nem érdemelték meg
olyanok fülébe suttogtam, aki
alám rúgott.
Arra tapostam akire tudtam.
Egy lépés ide, egy másik oda...
A dolgok sokkal keményebbek voltak akkor.
A korrupt újságírók egyesülete, a fasiszta párt sajtója, nepotizmus...
Ma a dolgok tisztábban oldódnak meg.
A dolgok sokkal... kereskedelmibbek.
Kereslet és kínálat.
Mindannyian tele voltunk bűntudattal aztán jöttek
az írásaim...
Fiatal és szabad.
Mint te most.
Nem azért jöttem, hogy bármit kérjek.
Kiraktam egy halom szart, hogy vonzza a legyeket. Ez működött.
Abbahagyhatnánk, és kereshetnénk valami kiutat?
Ne csapd be magad gyönyörűségem.
Perpillanat, eladnám a combjaid
egy cigarettáért
és a tökéletes melleidet pedig egy pohár whiskyért!
Ez van.
Mindenkinek megvannak a prioritásai.
Hat óra.
Hallottad?
Mit csinálnál ha kint lennél?
Szombat van.
A fiatalok még hisznek a hétvégében.
Nem szeretek kimenni szombaton.
Túl sok az ember.
Különlegessé akarnak válni.
A különlegesség érzése fontos.
Miből gondoljátok, hogy különlegesnek kell lennetek?
Nem az akar lenni mindenki?
Meg lennél lepve, hogy milyen sok ember
törekszik arra, hogy teljesen normális legyen.
Versenyzünk egymással.
Küzdünk foggal körömmel,
hogy a végén ne csak egy legyünk a sok közül.
Azt hiszem,
a francia forradalom tévedett, az
Egyenlőség, Szabadság, Testvériségben.
Testvériség, kivel?
A 20. század eseményei megmutatták,
hogy nem testvérünk minden ember.
Vagy te hiszel ebben a szarságban?
Csak a papok ismételgetik állandóan. Most itt a Coca-Cola,
az olimpiai játékok...
Olvasol?
Mit olvasol? Nem tudom,
regényeket.
Csak regényeket olvasok.
Mindig azt hittem, hogy a fiatalok csak TV-t néznek.
Az iskolában senki sem olvas újságot.
Én olvasok.
Mit szeretsz?
Nem is tudom...
Truman Capote "In Cold Blood"
És más amerikaiak előttük Faulkner, Fitzgerald, Hemingway?
Ők voltak a kortárs szerzők
míg mások feltalálták az autót.
Ők egyesítettek mindent
egyes szám első személyben.
A Nagy Gatsby, A Moveable Feast...
Olvastam A Nagy Gatsby-t és a This Side of Paradise-t is.
Szeretem a Portnoy's Complaint
És a Portrait of the Artist as a Young Man-t.
Azt hiszem az az, amiben Joyce azt mondja:
Egy nap...
a katolikus iskola után, időtöltésként
a kikötőbe mentem ki,
megláttam egy szép lányt, aki a vízben sétált
a szoknyáját felhúzva
és ez volt a megvilágosodás.
A megvilágosodás, amely arra késztetett, hogy változtassak az életemen, és a művészet legyen mindenek felett.
Akkor is, ha ez az élet zavaros
és a művész szenved.
Amit fiatal korodban olvastál
az minden, amit valaha olvastál.
Azt mondják, mindig ugyanazt a könyvet írjuk.
Mi biztos, hogy mindig ugyanazt a könyvet olvassuk.
Szereti a latin-amerikaiakat?
Úgy hangzanak nekem, mint
egy csoport bolero énekes.
Nem beszélnek ízlésesen.
Hogyan tudnánk valaha is megérteni egymást?
Olyan, mint amikor egy 17. századi lovag találkozik egy rock-énekessel.
A fiatalok a lehetetlen dolgokat szeretik
és az idősebbek az egyszerűbbeket.
Ez olyan, mint a repülés.
Amikor fiatal vagy
úgy gondolod tudsz repülni.
Csak elrepülni messzire
Elrepülni, nem is tudom...
Ebből az országból,
ebből a fürdőszobából, ebből a világból.
Az egész kibaszott dolognak az a lényege, hogy
repültél a saját szárnyaiddal
egy kicsit.
Kaptál egy kis fiatalság érzést.
Olvastál Proust-ot?
Megpróbáltam.
Én is, de az egyetlen témája
az idő múlása.
Elnézést kell kérnem, de
pisilnem kell.
A szex nagyon fontos az embereknek.
De csak az emberi testnedvek egy százalékának
van bármi köze az erotikához.
Több száz, inkább több ezer dalt és versek írtak
a szerelemről és a szenvedélyről.
Mi a helyzet a pisiléssel?
Vagy a vesével vagy a májjal?
Nincs irodalom a fontos munkát végző tüdőről. Ezzel nem foglalkozik az irodalom.
Az irodalom kijátssza az igazságot mert versenyezni akar Istennel
az ismeretlenben.
Istennel és Disney-vel.
Ne félj organikus dolgokról beszélni.
Azok, akik azt mondják,
hogy az írás felmagasztosít minket
undorító szentimentalisták.
Ne bízz az elvont dolgokban, bízz az érzékeidben.
Stendhalról
egy kritikus azt mondta egyszer: úgy ír, mint egy házmester.
Ez erény, nem hiba.
Írj világosan, mondd ki amit látsz.
Hello!
Hall engem valaki?
Be vagyunk ide zárva!
Szomszédok!
Ami itt van,
egy tipikus emberi konfliktus.
Baszni...
vagy nem baszni.
Ha megtesszük, mindez kevésbé lesz feszült, kevésbé lesz érdekes.
Észrevetted valaha, hogy amikor két szerető
vágyik egymásra és szeretkeznek, a testük súlytalanná válik?
Olyan, mintha lebegnének.
De ha kielégülnek, visszakapják a súlyukat ismét.
Újra valóságossá lesznek,
mint a női testek Rubensnél.
De ha nem csináljuk, nyugtalanná tesz téged is.
Mivel a közeledben lenni olyan,
mint amikor ülsz a szökőkútnál
és nem tudod alátartani
az ujjaidat a víznek.
Meddig tart ez még?
Ki akarok jutni innen, a fenébe is!
Valaki vigyen ki innen!
Nem bírom tovább!
Nem bírom elviselni.
Megfulladok.
Megfulladok, nem látod?
Miért érzem úgy, mintha egyedül lennék?
Elviselhetetlen vagyok, tudom.
Tudom, hogy elviselhetetlen vagyok.
Ki nem állhatom magam.
Belenézek a tükörbe, és látom saját magam kibaszott árnyékát.
Nem vagyok tőle lenyűgözve.
Nem vagyok okos, nem csodálom magam. Undorodom magamtól.
Fizikailag.
És te ott állsz, mint egy múzsa, némán és meztelenül,
és ahelyett, hogy verseket suttognál a fülembe
tükröt tartassz elém.
Ha úgy látsz engem, mint én,
akkor utálsz engem.
Lefeküdni velem? Mi a fenét gondoltál?
Nagyon törtető vagy?
Mi gondoltál, mit kapsz tőlem?
Ez nekem nem volt eleve vesztes szituáció.
Nézd, nő a szakállam.
Azt mondják, a szexuális vágy
teszi, hogy a szakáll gyorsabban nő.
És a félelemtől.
A torreádorok szakálla őrülten nő a bikaviadal napján.
Ha nem undorítana, megborotválkoznék Luis borotvájával.
Kezdek kopaszodni.
És a szőrszálak az orromban
valóban kellemetlenek.
Milyen abszurd.
Ez átkozottul abszurd.
Ez igazán nem nagy ügy.
A test nem nagy ügy.
Kibaszottul nem nagy ügy.
Láttad már a kutyákat az utcán?
Megszaglásszák egymást és mennek tovább.
Miként mentünk mi tévútra?
Azt gondoljuk, hogy fontosak vagyunk a múzeumainkkal, a templomainkkal
és a kormány tanácsadóival?
Ahogy itt állsz előttem
minden ami az utadba kerül
hatalmas rendetlenséget okoz, tudod?
Az ellenségeim,
az is, akit sikeressé tettem,
minden milliméter, amit elvettem a területükből,
amit a sajátjuknak tekintettek...
visszakapják egy nap.
Apád lehet, hogy megöl engem végső szolgálatot téve a hazának.
És a feleségem
lehet, hogy elhagy,
inkább a szégyen mint bármi más miatt,
én meg feladok minden nagy dolgot azért, hogy vele éljek...
Még mindig kívánom őt, tudod? pedig már évek óta
együtt vagyunk.
Ő az a dolog nekem, amit úgy hívnak...
úgy hívnak, hogy menedék vagy vigasz, nem igazán tudom.
Egy hely, messze a rivaldafénytől
és nagyon nehéz megtalálni azt aki mindent tud rólad
és nem használja fel, hogy tönkretegyen,
inkább
segít összeszedni magad, ha szétesnél.
És te...
te el fogsz felejteni engem
minden testben ami rád vár.
A legrosszabb, hogy mindenki elképzeli, hogy mit csináltunk itt egész idő alatt
és nem leszünk képesek elmondani az igazat, mert annyira képtelen.
A legjobb vígjátékok
gyakran arra alapszanak, hogy egy mocskos vénember
üldözi a friss, fiatal húst
amely mindig elérhetetlen.
A helyzet abszurd,
és nagyon nevetséges.
De kiderül,
hogy a távolság
az őrület és a józanság között
annyi mint egy hajszál a fejeden.
A nevetés terrorá válik.
Félelem,
vagy valami hasonló
történhet veled.
Ne élvezz belém.
Éhes vagy?
Kicsit.
Én alig eszem, nem tudom, miért.
Rossz evő voltam gyerekként is.
Anyám állandóan idegrohamot kapott.
Kérlek egyél, vagy meghalsz.
Sírt az asztalon.
Akkoriban az evés más volt, majdnem olyan mint a légzés.
Kövér voltam, az osztály kövér lánya.
Egy nap a húgom azt mondta.
Készen állsz arra ami jön?
Megijesztett.
Azt mondta a kövérség 14 évesen maga a pokol.
És én komolyan vettem.
Szóval azóta éhezel?
Nagyjából.
Szeretem amikor az emberek esznek a filmekben és a könyvekben.
Senki sem megy moziba az étkező emberek miatt.
Nos, tévednek.
A filmekben és az irodalomban
szeretem látni az embereket munka
és evés közben.
Bogart pörköltet eszik. Pontosan.
A legjobban egy francia detektív film tetszett, abból amit eddig láttam.
Ne kérdezd a címét mert pocsék vagyok címekben.
Jean Gabin szerepelt benne.
Ismered Jean Gabint?
Egy szőke, egyszál bél francia színész,
olyan férfias, mint Spencer Tracy.
Nem fontos.
Egy akciófilm volt pisztolyokkal, pénzlopással,
a végzet asszonya Brigitte Bardot lehetett szuper fiatalon,
vagy egy lány, aki olyan mint ő, tipikus bombázó,
és a fiúk kergették egymást egész idő alatt.
Egyszercsak
Gabin és a barátja hazaért,
leült egy székre
és elkezdett enni sajtot, kenyeret
egy késsel
egy kis borral.
A francba,
ez boldoggá tett.
Az irodalomban ez ugyanaz.
A nagy művészek úgy fogadják el az embereket amilyenek.
Adnak nekik lehetőséget, minden esetben.
De nem próbálják rákényszeríteni a világot,
hogy olyan legyen amilyennek ők elképzelik.
Az egyik a nagyjaink közül,
Pio Baroja például azt mondja.
Az utca hosszú volt és az illata, mint a sült húsé.
Vagy Simenon.
A szeme olyan mint két mély tócsa. A francba...
Ez ami számít neked, mert megérted.
Mert ez valódi.
Az embereket csak az indítja be, ami valóságos.
Ne nézz így rám, a tanítás nem indul újra.
Különben is,
mit tudnék én tanítani neked?
Nem fáradt bele a mindennapi írásba ennyi idő után?
Hogy tudnék, amikor más-más dolgok történnek nap mint nap.
De, tud mondani valamit...
Kávéházba jártunk.
És sokan szellemes dolgokat mondani mentünk oda.
Több pénzt kaptam
és megkíméltem magam néhány ellenszenves seggfejtől.
De a véleménye számít...
Nem, az nem.
Ha szart írok a miniszterről, az csak a miniszternek számít.
Az embereket csak az érdekli, hogy elhagyták.
Mi a helyzet a stílussal?
Ne beszélj stílusról.
Nincs olyan, hogy stílus. És ha csinálsz, az rossz.
De önnek van.
Nos, ez rossz.
Meg lehet mondani, hogy ön írta.
Vagy az egyik utánzóm. Nekem az is van.
Persze.
Vagy talán utánozza önmagát. Időnként.
A rosszabb napokon.
Mi a stílus?
Egy kísérő. A tárlat vezető. A fájdalom a seggben.
Az emberek beleszeretnek abba, amit írsz.
Megvezeted őket.
Itt egy történet, itt egy olvasó. És te eltűnsz.
Képzeld el, hogy egy srác bemutat egy barátjának és te a barátja barátnőjévé válsz
és a srác állandóan veled lóg a parkban
és megkap az ágyban is.
Leül a lábadhoz és azt mondja,
azt hiszem kicsit el kellene fordítanod a fejed, amikor csókolsz.
A segge, elfelejtetted megsimogatni a seggét.
Ennek fickónak, nem fog bejönni a stílus.
Az író hadonászik a kezével a levegőben így mindenki őt nézi.
Értem amit mond, de ön ezt nem követi.
Nos, ha stílusom van, az a fáradtságtól van.
Annyit írtam, hogy nem tudok segíteni ezen...
Nem tudom.
Mindenki a maga módján kombinálja a szavakat.
De ha egyszer a váza elkészül,
jobb összetörni
és elkezdeni egy újat másnap.
Nem gondol az emberekre, akik olvassák?
Nem, inkább a cégre gondolok, amelyik fizet érte.
Ez a szakma az olcsójánosoké.
Olcsójánosok ítélnek meg olcsójánosokat.
A sebészeknek nem engedélyezett a családtagok operálása,
mert az érzelmi bevonódás eltereli a figyelmet a gyógyításról.
Ez ugyanaz a dolog.
Úgy kell látnod a világot, mint egy kívülállónak.
Meg kell ragadni a szikét és vágni.
De, hogy a világ ilyen, az Ön felelőssége is.
Nem mondod, hogy egyike vagy azknak, akik szerint
az írás meg tudja változtatni a világot?
Miért ne?
Az egyetlen dolog amit egy író tehet a világért, hogy jól ír.
Ez egy dupla tragédia.
Ezek megváltoztatják a részleteket, de a lényeg ugyanaz marad.
Természetesen egy árvíz vagy földrengés mindig jön, hogy megmentse a napot.
Ha szeretnéd megmozgatni az embereket, az engem nem érdekel.
Nem.
Mit gondolok erről, megmondom:
A világ egy vicc.
Egy álarcosbál. Gyerünk, menjünk táncolni.
Ez nehéz.
Mi nehéz?
Miért érdekelne minket a világ, ha lehetetlen megváltoztatni?
Ha valami mást akarunk csinálni?
Te akarsz mást csinálni?
Talán...
A fiatalok elfelejtik, hogy olyanok lesznek mint mi.
Túlbecsülik magukat.
Az ifjúság ajándék, de vigyázz...
Ez az ajándék elhalványul.
Érzed, ahogy az életed kiürül, és próbálod betömni a lyukakat a legjobb tudásod szerint.
Majd meglátod.
Miért szid engem amikor velem beszél?
A testvéreim csinálták ezt minden kibaszott alkalommal.
Miért beszélnek mind úgy, mintha még senki sem létezett volna előttük?
Megállás nélkül, mint egy lecke részletei.
El kell viselnünk minden témát.
Szexuális élet, munka, tanulmányok, mit csináljunk, mit gondoljunk...
Hagyjon minket békén, hadd éljünk.
Én csak szexelni akartam veled. Sajnálom, hogy nyári iskola lett.
Mi van, ha én vágytam a szex után?
Lehet, hogy kíváncsi vagyok, vagy perverz...
Egy igazi perverz...
Vagy ahogy az elején mondta.
Tudna adni nekem, egy állást?
Megmondja a főnökének, hogy vegyen fel mint gyakornokot?
Felfedi a nagy titkát?
Nem vagyok naiv.
És ha az vagyok, az én problémám.
Ugyanaz az összehasonlítás, újra és újra...
Az én időmben, ma...
Csak egy kis őstörténelmet akartam tanítani neked.
Tanítani, mit? Cinizmust, keserűséget,
feltűnő szellemi tartást...
Végre valaki mondott valami intelligenset.
Jobban örültem volna, ha olyasmit tanít nekem, amiben hisz.
Úgy gondolom ez így van, vagy ennek így kellene lennie.
De csak üres frázisokat mond.
Egyfolytában a koráról beszél.
Mintha nem tudnám, hogy hány éves, vagy én hány éves vagyok.
Lehet, hogy én választottam ki Önt,
hogy kitörjek abból amit elvárnak tőlem
és kipróbáljak valami újat.
Lehet, hogy nem találom a korombeli srácokat érdekesnek, vagy elég különlegesnek.
Ha nem lennénk ide bezárva,
már itthagyott volna, igaz?
Valami kifogással eltűnt volna az ágyból.
Várnak otthon, vagy találkozóm van.
Sietve felöltözött volna.
Megkaptam, amit akartam.
Úgyhogy ne beszéljen úgy, mintha
egy toronyban ülne.
Egy elefántcsont toronyban.
Nem, egy szar toronyban.
Én csak elütöttem az időt.
De mindegy...
Beszélj, hallgatlak.
Nincs mit mondanom.
Kiabálnál megint? Valaki hátha meghall minket.
Hello!
Van ott valaki?
Hello!
Annyira meleg van.
Amikor kicsi voltam, órákat töltöttem a tükör előtt.
Mintha híresség volnék interjút adtam.
Aki televízió nélkül nőtt fel,
nem álmodik arról, hogy a televízióban szerepel.
Magam kérdeztem és válaszoltam rá.
Mikor hagytad abba?
Nem is olyan régen.
Ki voltál?
Egy híres író.
Miről kérdezted magad?
A legújabb könyvemről.
Én azt játszottam, hogy misét tartok.
Én voltam a pap
aki misézett.
Néha szeretnék politikai beszédet tartani.
Leültetném minden babámat az ágyra és beszédet tartanék nekik.
Azért, mert Felipével és Alfonso Guerrával nőttél fel.
A reál-politikusoktól beteg vagyok.
Becsapják az embereket.
Azt hiszed, az emberek tudni akarják az igazságot?
Inkább megtévesztettek szeretnek lenni.
Nem boldog ha nem hazudik magának.
Lehet, hogy nem tűnik úgy, de nekem sincs válaszom mindenre.
Pár hónappal ezelőtt az osztályból egy lány kiugrott az ablakon.
Találkozni akart egy barátjával
aki odalent várta.
Látta, ahogy kizuhan a fürdőszoba ablakából.
A hatodik emeletről.
Mindnyájan...
Úgy éreztük, hogy semmit sem tehettünk volna érte.
Mert senki sem tudta, min ment keresztül.
Korombeli volt, tudja?
Együtt jártunk iskolába.
Találkoztunk az osztályban.
Egyike volt azoknak akik állandóan jártak.
Együtt ültünk a hátsó padban.
Az első nap nem volt mindenkinek asztala.
Néhányan nem jártak, csak a vizsgákon mutatkoztak.
Két teremre lett volna szükség, hogy mindenki leülhessen.
Nehéz elhinni,
hogy nincs mindenkinek asztala...
Lehet, hogy azért tette, hogy legyen helye a többieknek.
Ijesztő, hogy valaki úgy dönthet, hogy ezt teszi.
Akik öngyilkosságot követnek el, szinte mindig hagynak üzenetet
azoknak, akik túlélik őket.
Ez az öngyilkosság legcsúnyább oldala.
Különös módon,
a kétségbeesésből lehet csoda is
ha el tudod viselni.
Úgy gondolja?
A kétségbeesett emberek nem várnak semmit.
Általában a legjobb dolog ekkor jelenik meg.
Váratlanul.
Mindannyian várunk valamit...
De fabrikálunk magunknak egyebet amíg nem jön.
Hamisat - De szükséges.
Leginkább triviális dolgokat, a legszebb...
a legalapvetőbb.
Ez elég kellemetlen.
Amikor látni akarják mi van kint néhányan az ablakot Választják
mások barátságosabb nyílást keresnek,
ahová a gorillát, vagy más vadállatot teszünk be,
nem ugat, morog vagy mar.
Megint visszajutottunk ugyanoda.
Akarsz moziba menni?
Meg akarod nézni velem a filmet? Én állom.
Mikor?
Most.
Nézd.
Gyere, foglaltam helyet.
Nézd.
Néhány képpel kezdődik Madridról.
Szinte minden irányból végigmutatják ahogy elterül.
Nincs reklám a film előtt?
Nem, akkor jöttünk, amikor elkezdődött.
Így senki sem lát minket együtt.
Szégyelli, ha meglátják egy fiatal lánnyal?
Szégyelled, hogy meglátnak egy öregemberrel?
Az emberek azt gondolnák te vagy az unokám.
Mi van, ha csókolózunk?
Csak, hogy bosszantsuk a leskelődő embereket.
Ne hozz zavarba.
Nézzük a filmet.
Látunk, egy ötvenes férfit
aki reggelig dolgozik.
A városon kívül, az ipari területen.
Kijön a sörgyárból és hazavezet.
Akár környékbeli is lehet,
nem tudni, melyik utcában lakik.
A felesége felébred és ő mellé bújik az ágyba.
Aztán együtt reggeliznek és megkérdi, hol a fia.
Az anya azt mondja, hogy nem hajlandó felkelni.
Miért, kérdezi az apa.
Nem tudom, azt mondja, hogy nem akar.
Ez elfogadhatatlan, mondja az apa, és megy a szobájába, hogy felébressze.
De a fiú, aki 12 éves, ébren van,
az ágyban fekszik, nyitott szemmel.
Nem számít, mennyire nógatja az apa,
azt mondja, nem fog felkelni,
mert nincs miért.
Ő az egyetlen gyermek?
Nem, van egy húga, aki sokkal idősebb és elköltözött.
Az apa megpróbálja kivonszolni az ágyból,
de ez abszurd helyzet, mert amikor a gyereket a földre húzza
az visszabújik az ágyába ismét.
Az apa egyre kétségbeesettebb.
Az anya azt mondja, nyugodj meg, ez csak egy nap.
Az apa nem engedheti, hogy engedjen neki,
de semmit sem tud tenni.
Így aztán feladja, és lefekszik.
De...
amikor délben felébred, ott találja a feleségét
a fia ágyánál és eteti őt.
Na ne, ez volt az utolsó csepp a pohárban.
Ha nem kel fel, nincs ebéd.
És megtiltja a feleségének, hogy bemenjen a fiú szobájába.
Így majd fel fog kelni.
De a következő napon ugyanez történik.
A fiú nem akar felkelni.
Az apa megpróbál szót érteni vele. Mi a baj?
Van valami, amit tehetünk?
És a fiú azt mondja, hogy sajnálja és hogy nincs semmi, amit tehetnek.
Nincs semmi bajom.
Csak nem akarok felkelni.
Menjen tovább? Igen.
Oké.
A szülők felhívják az iskolát
és délután egy pszichológus felkeresi őket.
Voltak valami előjelei ennek mostanában?
Szomorúbb volt, mint máskor?
Nem, mondják a szülők.
A pszichológus bemegy a fiú szobájába
kérdez tőle mindenféléket.
De a fiú úgy tűnik, rendben van és mindig ugyanazt a választ adja.
Nem akarok felkelni, nincs semmi bajom.
Mielőtt elmegy a pszichológus felír néhány tablettát
és azt mondja nekik, hogy ez a szokásos eljárás.
Etessék, és persze hagyják, hogy barátai meglátogassák,
így nem fog unatkozni.
Egy nap majd csak felkel
és mindezt elfelejtik
mintha meg sem történt volna,
mondja a pszichológus indulás előtt.
Most, jól jönne egy cigaretta.
A film felénél?
Jön egy másik orvos
aki agresszívebb
és meg akarja figyelni őt a kórházban.
Azért, mert depressziós.
Depressziós, kérdi az anya. Még csak 12 éves.
A szülők átgondolják
és végül döntenek
még mindig jobb otthon neki, mint a kórházban.
Elérkezik a nyár, fiú megbukik az iskolában
és rájönnek, hogyha ez így folytatódik
az végzetes lesz számára.
Az apa vesz egy pick-up teherautót
nyitott platójút.
Felteszi a fiút a matracával
a platóra.
Ágyastól együtt? Igen, elindulnak észak felé.
Mindenki akivel találkoznak érdeklődik irántuk.
Áthaladnak a városon az önkormányzati fesztivál idején
és viszi a fiút matracostól keresztül a téren
mint egy Szűz Mária szobrot.
Egy lány beleszeret
és megcsókolja a száján
láthatóan úgy akarja felkelteni, mint a csipkerózsikában.
De nem, a fiú nem kel fel.
Így aztán a lány úgy dönt, hogy hazamegy
és ő is ágyban marad.
Így a lány szülei és minden városlakó
követeli tőlük, hogy hagyják el a várost.
Kérem, hagyják el a várost, mert megfertőznek minket.
A rendőrségn kísérte ki őket, nehogy bajuk essék.
Átmennek Barcelonán is, meg sem állnak Párizsig.
Ezt most találja ki?
Megőrültél? Ott van a képernyőn.
Telihold van Párizsban és ők csak mennek.
Sokára érik el az Eiffel-tornyot.
Besötétedik, és az apa keres valahol egy parkot az alváshoz
közel Bois de Boulogne-hoz.
Milyen szép látvány a fiú a matracán, a pick-up platóján,
a teliholdban a fák között.
Túl szép.
Szerencsére egy prosti jelenik meg egy ügyféllel és baszni kezdenek a közelben.
Azután az ügyfél kidobja a prostit a kocsijából
és az a környékükön járkál.
Velük vacsorázik. Az anya egy hordozható tűzhelyre teszi a pörköltet.
Jó, én szeretem nézni a vacsorázást.
Aztán a kurva visszamegy dolgozni.
A fiú mély álomba merül és az apa...
az apa, aki olyan, mint akit kicseréltek mióta lejött a platóról,
elégedett, még boldog is.
Otthagyta a stresszt és a bűzt
ami jellemezte ezekben az években mióta a sörgyárban dolgozik.
Ez az első alkalom, hogy meg tud inni egy sört
anélkül, hogy cement ízűnek érezné.
Meggyőzi a feleségét, hogy menjenek be
az erdőbe...
lefeküdni...
és szeretkezni.
Anélkül, hogy a szemüket levennék a pick-up-ról, természetesen.
Lefekszenek és úgy szeretkeznek,
mint soha azelőtt.
A holdfényben a füvön.
Ott vannak
egymás karjaiban,
figyelik a pick-up-ot.
Az apa elaludt.
Az anya figyeli folyamatosan a fiút.
Hajnal előtt, otthagyja az apát
és felmászik a pick-up-ra.
Legnagyobb meglepetésére, üres.
A fiú eltűnt. Otthagyta őket.
Micsoda? Elment?
Azt ne mondd, hogy rosszul végződik.
Honnan tudjam? Még sohasem láttam.
Nem ismerem a rendezőt vagy a színészeket.
Kivéve az egyiket, aki az apát játssza,
Augustin Gonzalez. - Várjon.
Felkelt a nap.
Ez az, amit a barátod használ...
Fogalmam sincs.
Gyerünk.
Kihagyod a legjobb részt.
Mi történt?
Az anya felébresztette az apát
és megmutatja neki az üres matracot.
Az elkezd kiáltozni
a fiú után
és keresik a fák között a közelben.
Már nappal van és emberek érkeznek a parkba.
De nem beszélnek franciául
és igyekeznek elmondani az embereknek
hogy a fiú elveszett, de senki sem érti.
Végül visszamennek a pick-up-hoz
és elindulnak a városba,
keresztbe-kasul végigjárják az egész várost.
Az anya kétségbeesett, az apa megpróbálja megnyugtatni.
Végül is felkelt.
Hát nem érted?
Végül felkelt az ágyból.
Az anya nem szól, de...
az arca azt mondja,
hogy szinte jobb lett volna, ha ott marad örökre,
az ágyban fekve.
És elkezd sírni.
csendesen,
dráma nélkül.
Ő jó színésznő.
Jobb, mint az apa, aki túljátsza néha.
Nem, ők mindketten nagyon jók.
Szóval sír. Mi történik még?
Van ott valaki?
Kérem! Halló! Van ott valaki?
Mi a baj?
Be vagyunk zárva a fürdőszobába a harmadik emeleten.
Tudna valakit aki kiengedhetne minket? Kérem, az ajtó beragadt.
Én nem itt lakom.
Rendben van.
Fel tudna hívni egy telefonszámot?
A tulajdonost. Neki vannak kulcsai.
Nem akarok bajt.
Nem lesz baj.
Fizetek érte. Mit szólna ezer pesetához?
Egy telefonálásért? Így van.
A szám hívásáért adom.
A pénzt előre adja!
Itt nincs velem. Be vagyunk ide zárva.
Honnan tudjam, hogy ideadja? Esküszöm.
Esküszöm, odaadom.
Mindössze annyit kell tennie, hogy megvárja amíg a barátom ideér.
Van önnél valami hogy felírja?
Semmi gond, jó számmemóriám van.
Lehet,hogy nem is hívta fel.
Olyan volt a hangja mint egy drogosé aki besurrant az épületbe.
A szüleim meg fognak ölni.
Az őrült dolgok jók egy korodbelinek de számomra,
számomra ez olyan, mint egy büntetés.
Olyan rossz volt?
Úgy neveltek, hogy érezzem a bűnt.
A legnagyobb változás a mai gyerekeknél,
hogy nem éreznek bűntudatot semmiért.
Ez egy másik világ.
Ki mondta, hogy nincs bűntudatom?
A bűntudatod különbözik az enyémtől.
Minden ébredéskor reggelenként csodálkozom,
hogy miért érzem magam bűnösnek.
Nem mondja el a film végét?
Lehet, hogy ez is a bűntudatról szól, ugye?
Találkozhatunk máskor és megnézzük újra.
Majd elmész mellettünk, mintha soha
sem találkoztunk volna.
Nem hiszem.
Mi talán csak egy erőszakos, korrupt generáció vagyunk,
akik sosem feleltek meg az elvárásnak
Remélem, a tiéd jobb lesz.
Megpróbáljuk.
Ne feledd, az élet tökéletes módja az álom szabotálásának.
Nem adom fel a reményt.
Mit gondolsz majd erről néhány év múlva?
Azt hiszem, semmit.
A dolgok megtörténnek, nem igaz?
Elfelejtettem mondani, hogy ne zárd be belülről.
Itt vagytok tegnap óta?
A feleségem hívott? Nem.
Isten veled.
Van kint egy srác aki azt mondta, hogy tartozom neki pénzzel.
Tudod mit,
túl fiatal ő hozzád.
Sajnálom...
hogy a zár elromlott.
Mit mondjak Esperanza?
Megadod majd nekem?
Természetesen.
Az övé?
Igen.
Itt van, add majd oda neki.
Ha kell neki, vissza fog jönni érte.
Nem fogod látni többé
Miből gondolod?
Rövidlátó.
Két vagy három dioptriás.
Ez a javadra vált, persze.
Nagyon vicces.
Ki kell cserélnem a zárat, nem igaz?
Nem.
"Holnap"
Felirat: kisFellini
Best watched using Open Subtitles MKV Player