Знаеш, че искаш!
Знаеш, че искаш да дойдеш!
Вижте само!
Сигурно е страшно бърза.
Невероятно.
Леле!
Да се махаме!
Исках новата ми рокля да е изненада!
Какво мислиш?!
Не си готов...
и за какво са ти кънките?!
Герда...
Моля те да ги прибереш до утре.
Защо?!
Моля те, просто го направи!
Ще се видим долу след 5 минути.
Ще дойде!
Обеща ми!
Имам това, което искаш, Кай.
Кай!
Забрави го! - Нещо не е наред.
Трябва да го намеря.
Герда, той е глупак и егоист. Заслужаваш повече!
Наистина не го познаваш! Никой от Вас не го познава!
Герда? - Не! Остави я!
ПОМОГНИ МИ
Хей, трябва ми шейната ти.
Не! - Просто ми я дай!
Не, пързалям се!
Вземи ме с теб!
По-бързо!
Колко по-бързо?!
Колкото е възможно.
По-бързо!
Мисля, че си счупих ръката.
Едва ли.
Казах ти, че искаш нещо от мен, но не знаеш какво?
Ето какво е!
Всичко е наред, Кай.
Дръж се за мен.
Те обожават зимата.
Сближава ги...
А тези се страхуват от нея...
Да вървят по дяволите. Заслужават ли урок?
Не е ли прекрасно?!
Не се ли изпълва кръвта ти с наслада?
Не мога да повярвам, че го направи.
Мога да правя каквото искам. В това е същността.
По-бавно. Момичета, не бързайте.
Беше непокорно хлапе, което скъпо плати за дързостта си.
Това е истината. Жестоката и коравосърдечна истина.
Не е умрял, знам го!
Бил е с онази жена. Тя го е отвлякла.
Коя жена?
Отседна тук в нощта, в която той изчезна.
Не... пътят беше затворен и затова нямахме нови гости.
17 ДЕКЕМВРИ
Знам, колко ти липсва.
Но трябва да осъзнаеш, че е мъртъв...
знам че няма да стане днес...
но ще трябва да го приемеш с времето!
Както теб ли?!
Мина, когато говорих с татко за изчезването на Кай...
видях нещо, скрито в погледа му, нещо, което премълчава.
Мисля, че знаеш какво е.
Просто...
през последните години се случиха много станни...
и необясними неща.
Като смъртта на майка ми?
Да...
и още много души, просто изчезнаха.
Но може би е по-добре да не говорим за това.
Не, Мина. Трябва да ми кажеш.
Още кои са изчезнали?
Предимно млади мъже.
Момчета...
от почти село в долината.
Повечето са изчезнали безследно.
Но как?
Защо?
Някой ги е отвлякъл... или похитил.
Но кой?
Кажи ми!
Снежната кралица.
Имаш предвид зимата?
Не!
Зимата е нейния домашен любимец.
Но, миличка, това е само легенда.
Обещай ми, че няма да се тревожиш заради нея.
Днес ме се събрали...
за да си спомним и почетем смъртта на нашия брат Кай...
и да отпразнуваме с Господ неговото възнесение...
Господ е моя опора...
Върни ми го!
Ще ти подаря прекрасните си ботуши, ако ми го върнеш.
Ще ти предложа живота си, за този на Кай.
Събуди се, момиче.
Още е рано да си отиваш!
Не искаш!
Ти не си мъртва!
Малката ми... не, не, не...
просто си погълнала повечко вода.
Хайде.
Изплюй я!
Върни се!
Какво правеше във водата? - Исках да се удавя.
Слава Богу, че те очаквах!
Ботушите ти доплаваха малко преди теб.
Вземи си ягоди...
Внимавай със сока.
Помниш ли последния път, когато си накапа дрехите?
Значи искаше да се удавиш?
Беше едно от онези момичета,
които не казват нищо, преди да стане прекалено късно.
Светът е пълен с тях. Наричам ги "сънливки".
"Сънливки".
Осъзнаваш ли...
колко прекрасна коса имаш? А тя изисква сън.
Не мога да остана.
Търся някого.
Прекрасна коса.
Толкова е дълга...
и толкова изтощена.
Прекрасна...
коса на "сънливка".
Отпусни се.
Много ти се спи!
Не мога да остана.
Търся някого.
Кай, виждала ли си го?!
Моля те, кажи ми, че си го виждала.
Кай, Кай... сигурна съм, че ще дойде за вечерен пай.
След минута ще решиш, че е време да поспиш.
Не знам къде е...
но смятам да го открия, защо не искам да го забравя.
Тогава да постим! Добро момиче.
Не! Трябва да продължа!
Трябва да си починеш, преди да продължиш.
Не!
Благодаря, че ме спасихте, но трябва да намеря Кай.
Не мога да остана!
Е, радвам се, че се отби.
Както се радвам, че спасих живота ти.
Притесняваш се прекалено много, сънливке.
Явно си момиче, искащо да поеме всички проблеми на плещите си
и бързащо да порасне.
Как е леглото?
Има ли някакъв шанс да си спала в по-меко легло?
То е...
неописуемо.
Не са ти разказвали приказки за лека нощ, когато си била малка.
Нали? Миличката ми!
Ще ти се реванширам! Обещавам!
Герда, Герда...
Герда, послушай ни...
Рози?!
Не цъфтят ли по-късно?
Напомнят ми за нещо... или някого...
Да не мислиш за момче?
Герда, Кай се нуждае от теб. Ще ти помогнем да го откриеш.
Знаем къде е!
Мисля, че му беше нужна помощ...
на някой, който...
Махайте се!
Толкова ми е трудно да си спомня.
Трябва да не се стараеш толкова, нали?
Да, предполагам...
Сега заспивай, мила моя!
Точно както каза мама.
Герда!
Герда, време е за ставане.
Волфганг!
Милото ми момиче.
Толкова мило момиче.
Толкова мила компания.
Затова те обичам толкова.
Ти си мила и грижовна
и наистина ми помагаш вкъщи.
Ти си истинска радост.
Виж се само! Усмихваш се!
Наложило ти се е да пораснеш твърде рано, нали?
Сигурно е било ужасно!
Да, беше!
Най-хубавите години от живота са младите...
когато има кой да се грижи за теб денонощно.
Затова ги наричам "пролетта на живота".
Вече си буден.
Къде съм?
Къде мислиш, че си?
Вкъщи...
до най-малката подробност.
Колко време съм спал? - Не знам, защото имах работа.
Няколко месеца?
Месеца?!
Вече съм си вкъщи, а навън е лято.
Приключих за тази година.
Не мога да остана!
Много е студено!
Горкият Кай!
Всяка промяна е предхождана от болка.
Не разбираш ли? Остана ли тук ще измръзна до смърт!
Тогава предполагам, че ще умреш.
Искам огън.
Нека просто да... - Без огън!
Без огън!
Кай... мразя огъня!
Кай...
отговори ми на следното -
Дали някога... през целия ти живот,
си имал целувка като тази, която получи от мен?!
Не!
Не, не си.
Това... е едно от най-красивите огледала на света.
Убедена съм, че с интелект като твоя ще го сглобиш лесно.
Когато отново стане цяло... можеш да си ходиш...
ако все още го желаеш.
Няма да изпълнявам заповедите ти...
и определено няма да подреждам глупави стъкълца.
Искаш ли да разбереш какво значи студ?
Истинският студ, който би те убил, е като този.
Спри! Моля те!
Ще останеш тук...
Спя много леко...
и ако ме събудиш преди края на лятото...
ще те накарам да съжаляваш!
Целунах те веднъж...
и ти проспа два месеца.
Помисли за това,
защото една целувка не е вечна, Кай.
Рано или късно ще дойдеш при мен, за да просиш втора.
Защо да искам да те целувам отново?
Нищо не искам от теб!
Всички казват така... в началото.
Не искам да оставам!
Можеш да си ходиш, Кай.
Ако намериш изход.
Мамо, може ли да те попитам нещо?!
Разбира се.
Кога ще бъда достатъчно голяма, за да напусна дома?
Защо искаш да напускаш?
Що за ужасно нещо изрече?
Съжалявам, просто исках...
Не, не, не...
Ти развали деня ми и наистина ме разстрои!
И правиш така, че да развалиш години на градено щастие...
с една неуместна забележка?!
Моля те да ми кажеш, че не си една егоистка,
която мисли само за себе си.
Съжалявам.
Знам, че не спиш!
Няма да стоя вечно тук!
Някой ще ме потърси!
Ще изляза и ще си отида вкъщи!
Какво ще кажеш за това?
МЯСТОТО МИ НЕ Е ТУК
Май е време за дрямка, мила моя.
Сънливке, нали не греша?
Чудех се, отколко време съм тук?
Какъв необикновен въпрос.
Тук си, откакто си се родила.
Време е за сън, сънливке...
Време за следобедната дрямка.
Трябва да спиш, за да запазиш красотата си.
Хайде, право в леглото... сънливке.
МЯСТОТО МИ НЕ Е ТУК
Герда!
Волфганг, нека само си поема дъх.
Хайде, Мина, трябва да е някъде тук. Познава тези гори.
Герда! - Добре.
Герда...
Герда, насам!
Кай! Ти си тук! Знам, че си тук!
Спокойно, ще ти помогнем. Знаем къде е.
Кай!
Кай не е тук.
Мъртъв ли е?
Не, ние идваме от царството на мъртвите, но той не е там.
Премина оттук преди месеци, заедно със Снежната кралица.
Къде отидоха?
Никъде! Зимата отмина и вече е другаде!
Но това трябва да е все някъде. Къде отиде?
В двореца на север, където умира всяка надежда.
Ако искаш да откриеш Снежната кралица,
трябва да преминеш през всички сезони, преди да я намериш...
и ако закъснееш, в това изпитание, Кай ще умре!
Не!
Значи ще излезеш сама в мрачната и гъста гора?!
Момиченце, без храна!
Не съм момиченце и много добре знаеш, че мястото ми не е тук.
Не можеш да ме задържиш! Пусни ме!
Права си.
Защо не дойдеш за минутка и ще ти направя храна за...
Не!
Ако отново вляза, няма да ме пуснеш да изляза.
Ще се погрижиш!
Какво смяташ да правиш, след като откриеш Снежната кралица?
Не можеш да я победиш! Безнадеждно е!
Откъде знаеш? - Защото...
защото ми е сестра!
Истина е, Герда!
И само аз знам, колко студена и безчувствена е!
Познавам я.
Виждам я година, след година, да желае все повече мощ.
Арогантността й няма граници!
Колкото и безнадеждно да е, трябва да го намеря.
Защо?
Какво толкова е направил?
Накара ме отново да живея.
Помниш ли как те спасих?!
Никога не подценявай силата на една целувка!
Герда!
Не, не!
Волфганг, това е само обувка.
Ботуш.
Спокойно, ще я намерим!
Със сърцето си чувствам, че тя е добре!
Надявам се!