Гледате реката,
как спокойно тече.
Забелязвате листата,
как шумят на вятъра.
Чувате птичките.
Чувате жабите.
В далечината чувате крава.
Усещате тревата.
Калта се отразява във водата.
Тихо е. Спокойно.
И изведнъж,
превключвате на друга скорост.
Поемате дълбоко въздух и си казвате:
"О, да, бях забравил за това."
Това е първата снимка на Земята заснета от космоса,
която някога сме виждали.
Заснета е на Бъдни вечер 1968 г.
по време на мисията на "Аполо 8".
...в сравнително приемливи граници.
Но ние замърсяваме тази тънка атмосферна обвивка.
Дами и господа, г-н Ал Гор.
Аз съм Ал Гор.
Аз бях "следващия президент на САЩ".
Не го намирам за особено забавно.
Отдавна се опитвам да разкажа тази история
и ми се срува, че не съм успял да привлека достатъчно внимание.
Дълго време участвах в политическия живот и се гордея с това.
Шегувате се. Това е национално бедствие.
Съберете всички пътнически автобуси в тази страна
и тръгвайте към Ню Орлиънс.
Мислят на дребно,
а това е голяма, голяма работа.
От какво имате нужда в момента?
Има добри хора,
сред политиците и от двете партии,
които пренебрегват този въпрос,
защото ако го признаят и подтвърдят,
моралното задължение за големи промени
неизбежно ще легне върху тях.
...освен ако не разрешите най-голямата криза в историята на тази страна.
ЕДНА НЕУДОБНА ИСТИНА /частичен превод: dimi123/завършен :aL`/
...търсели място за приземяване и загубили радиовръзка,
когато се озовали от тъмната страна на Луната.
Имало е неизбежно напрегнато очакване.
Когато отново установили радиовръзка,
те погледнали нагоре
и заснели тази снимка, която получила името "Земен изгрев".
Тази снимка се вкорени
в съзнанието на цялото човечество.
И доведе до драматични промени.
През следващите 18 месеца
започна модерното движение в защита на околната среда.
Следващата снимка е била заснета по време на последната мисия "Аполо",
тази на "Аполо 17".
Заснета е на 11-ти декември 1972 г.
и е най-често публикуваната снимка за всички времена.
Това е единствената снимка на Земята, с която разполагаме,
където Слънцето е точно зад космическия кораб,
така че Земята да е напълно осветена, а не частично в тъмнина.
Следващото изображение не е виждано почти никъде.
Заснето е от космическия кораб "Галилео",
който имаше за цел да изследва Слънчевата система.
Когато е оставил зад себе си земното притегляне, камерите му
са заснели на части един цял ден от земното въртене.
Тук е сбито в 24 секунди.
Не е ли красиво?
Следващата снимка, в известен смисъл, е магическа.
Направена е от един мой приятел, Том Ван Сант.
Той взе 3,000 отделни сателитни снимки
направени в период от 3 г. и дигитално ги съедини.
Избра такива снимки, които да дадът безпрепятствен поглед
към всеки квадратен сантиметър на земната повърхност.
Всички земни маси са изобразени точно.
Така се получава едно уникално изображение.
Показвам ви го, защото искам да ви разкажа за двама мои учители.
Единия не го обичах много, а другия беше истински идол за мен.
В началното училище имах един учител по география,
който използваше карта на света, която разпъваше пред дъската.
Имах един съученик, които веднъж протегна ръка
посочвайки източния бряг на Южна Америка
и западната част на Африка
и попита: "Те някога били ли са прилепени?"
А учителя каза:
"Не, разбира се. Това е най-глупавото нещо, което някога съм чувал."
Този ученик стана наркоман и безделник.
Учителят стана научен съветник
в сегашната американска администрация.
Изказването на учителя всъщност отразяваше
заключението на научните среди по това време.
Континентите са толкова големи, че очевидно не могат да се движат.
Сега вече знаем, че те наистина са се движели.
В противоположни посоки.
Но някога те наистина са били прилепени.
В това мнение се крие и проблема. То потвърждава известната мъдрост,
че "това което ни докарва бели не е това, което не знаем,"
"а това, че сме сигурни за неща, които не отговарят на истината."
Това е важно, защото в момента има друго подобно
общоразпространено мнение относно Глобалното затопляне,
което се споделя от голямо мнозинство
и което просто не отговаря на истината.
Мнението е следното: Земята е толкова голяма,
че не можем да имаме трайно и вредно въздействие
върху околната среда на Земята.
Това може някога да е било така, но вече не е.
И една от причините затова
е най-уязвимата част на екологичната система на Земята -
атмосферата.
Тя е уязвима, защото е много тънка.
Приятелят ми, покойния Карл Сейгън, обичаше да казва:
"Ако вземем един голям лакиран глобус,
дебелината на лака спрямо глобуса
е горе-долу същата,
колкото дебелината на земната атмосфера
спрямо самата Земя."
Тя е толкова тънка,
че ние сме в състояние да променим състава й.
Това ни води към определението за Глобалното затопляне.
Няма да говоря много за него, защото добре го знаете.
Слънчевата радиация се излъчва под формата на светлинни вълни,
които затоплят Земята.
След което част от радиацията, която се поглъща и затопля Земята
се излъчва обратно в космоса
под формата на инфрачервена радиация.
Част от отделящата се инфрачервена радиация бива уловена
от този слой на атмосферата и се задържа в нея.
Това е хубаво нещо, защото задържа температурата на Земята
в определени граници,
поддържа я сравнително непроменлива и поносима за живот.
Проблемът е, че този тънък атмосферен слой нараства
в резултат на глобалното замърсяване.
Резултатът е, че този атмосферен слой набъбва
и започва да задържа още повече инфрачервена радиация.
Така атмосферата се затопля още повече. Това е Глобалното затопляне.
Това е традиционното обяснение.
Ето ви едно, според мен, по-добро обяснение.
ГЛОБАЛНО ЗАТОПЛЯНЕ или: НИКОЙ НЕ ГО ПРЕДПОЧИТА ГОРЕЩО!
Сигурно се чудиш, защо сладоледа ти изчезна.
Е, Сузи, извършителите не са чужденците,
а Глобалното затопляне.
Глобално... - Да.
Запознай се с г-н Слънчев лъч.
Той идва чак от Слънцето на гости на Земята.
Здравей, Земя. Идвам за да озаря деня ти.
А сега си тръгвам.
Не бързай, Слънчев лъч.
Ние сме парникови газове. Никъде няма да ходиш.
О, господи, боли.
Много бързо Земята се напълва със слънчеви лъчи.
Техните гниещи трупове затоплят атмосферата ни.
Как да се отървем от парниковите газове?
За щастие, нашите благородни политици измислиха евтин и набързо скалъпен начин за борба с Глобалното затопляне.
От 2063 г. насам,
просто пускаме от време на време огромно парче лед в океана.
Същото слага татко всяка сутрин в напитката си.
И след това става ядосан.
Но след като парниковите газове продължават да се увеличават,
всеки път трябва все повече лед.
Така решаваме проблема веднъж завинаги.
Но... - Веднъж завинаги!
Това изображение предизвика
интереса ми към този проблем.
Видях го, когато бях студент,
защото имах един професор на име Роджър Ревел,
който пръв предложи да бъде измерен въглеродния двуокис
в земната атмосфера.
Той беше видял накъде отиват нещата
още в началото.
Анализирайки информацията от първите няколко години,
той интуитивно осъзна,
какво предстои.
Започнали с експеримента през 1957 г.
Той взел на работа Чарлс Дейвид Кийлинг,
който бил известен с голямата си точност,
за измерването на тези стойности.
Започнали всеки ден да изпращат тези балони
и избрали средата на Тихия океан,
защото това бил най-отдалечения район.
Той беше много упорит учен.
Наблягаше изцяло на потвърдени данни.
За мен беше прекрасно време,
защото като много други млади хора,
влязох в допир с интелектуалния кипеж,
с идеи които дотогава не ми бяха хрумвали
дори и в най-фантастичните ми мечти.
Той показа на класа ни
резултатите от първите няколко години.
За мен беше потресаващо.
И той беше изумен
и разясни на класа ни
какво според него, е значението на тези данни.
Аз попивах всичко като гъба.
Той направи заключенията
за връзката между големите промени в цивилизацията ни
и тази ясно видима тенденция
в атмосферата на нашата планета.
И след това, направи прогноза в каква посока ще тръгне всичко това,
ако не направим някои промени.
Беше ясно като бял ден.
След първите седем, осем, девет години,
се виждаше заформящата се тенденция.
Аз зададох въпроса:
Защо всяка година първо се покачва и след това пада?
И той обясни, че ако се погледне земната маса на Земята,
се забелязва, че много малко от нея се намира на юг от екватора.
По-голямата част е на север от екватора,
както и по-голямата част от растителността.
Когато северното полукълбо е обърнато към Слънцето,
както е по време на нашата пролет и лято,
природата се разлиства и започва да вдишва въглероден двуокис
и неговото количество в атмосферата намалява.
Но когато северното полукълбо е обърнато с гръб към Слънцето,
което е по време на есента и зимата,
листата упадът и отделят въглероден двуокис
и неговото количество в атмосферата отново се покачва.
Тоест, все едно цялата планета
веднъж годишно вдишва и издишва.
Започнахме да измерваме въглеродния двуокис през 1958 г.
И както виждате
в средата на 60-те г., тогава когато, той ни показа таблицата,
вече беше ясно, че въглеродния двуокис се покачва.
Уважавах го и научих много от него, затова продължих да следя развитието.
И когато, в средата на 70-те г. отидох в американския Конгрес и
спомогнах за първите изслушвания относно Глобалното затопляне,
помолих професора ми да изнесе встъпителното слово.
Мислех, че това ще има толкова голямо въздействие,
че ще тръгнем да се справим с проблема, но не се получи така.
Продължих да внасям изслушвания и през 1984 г. отидох в Сената
и обсъдих наистина обстойно този проблем
на кръгли маси и други подобни.
Написах книга за проблема,
участвх в надпреварата за президент през 1988 г.,
отчасти за да привлека внимание върху проблема.
Когато през 1992 г. влязох в Белия дом, приехме редица мерки
за да преодолеем проблема.
Отидох в Киото през 1997 г. за да спомогна за договор,
който е много спорен, поне в Съединените щати.
През 2000-та година,
опонента ми обеща да регулира въглеродния двуокис.
Обещание, което не беше спазено.
С всичко това искам да кажа,
че тук ясно се вижда това, което съм наблюдавал през годините.
Нивото се покачва неумолимо.
И сега вече започваме да виждаме въздействието му на практика.
Това е планината Килиманджаро преди повече от 30 години
и напоследък.
Мой приятел наскоро се завърна от Килиманджаро
със снимка направена преди няколко месеца.
Друг приятел, Лони Томпсън, изследва глетчери.
Ето го Лони с последно късче от някогашен огромен глетчер.
До края на десетилетието няма да има повече сняг на Килиманджаро.
Същото се случва в Националния парк на глетчерите.
Изкачих се на този връх през 1988 г. с една от дъщерите ми.
До 15 години, в този парк няма да има вече глетчери.
Ето какво става от година на година с глетчера "Колумбия".
Отстъпва с всяка изминала година.
И е много жалко, защото тези глетчери са толкова красиви.
Но тези, които отиват да ги видят,
виждат следното всеки божи ден.
Хималаите представляват особено голям проблем,
защото 40% от всички хора по света
се захранват с питейна вода от реки и извори,
които на свой ред се захранват от водата идваща от глетчерите там.
През следващия половин век,
тези 40% ще бъдат изправени пред голям недостиг на вода
в резултат на това топене.
Италия, италианските Алпи.
Същата гледка в наше време.
Стара картичка от Швейцария.
Навсякъде в Алпите, виждаме едно и също.
Отнася се и за Южна Америка.
Това е Перу преди 15 години.
И същия глетчер днес.
Това е Аржентина преди 20 г. Същия глетчер днес.
Преди 75 г. в Патагония на върха на Южна Америка.
Тази огромна шир от лед вече я няма.
В това има послание.
Случва се по целия свят.
И ледът може да ни разкаже много неща.
Приятеля ми, Лони Томпсън, дълбае в сърцевината на леда.
Те дълбаят на дълбоко
и изваждат части от сърцевината и след това анализират леда.
Когато снега пада на земята, той затиска малки мехурчета въздух
и те могат да анализират и измерят
колко CO2 е имало в атмосферата в годината ,когато е паднал снега.
Още по-интересно е,
че те могът да измерят различните изотопи на кислорода
и да създадат много точен термометър,
който да ни каже каква е била температурата
в годината, когато това мехурче е било затрупано в снега.
Когато бях в Антарктика видях подобни ледени парчета.
Един човек тогава каза:
"Ето тук американския Конгрес е приел Закона за чистия въздух."
Не можех да повярвам.
Но разликите можеха да се видят с просто око.
Само няколко години след като е бил приет този закон.
Може да се различи много ясно.
Могат да преброят назад годините,
както лесничей може да определи възрастта на дърветата.
Всеки ежегоден слой се вижда по следите от стопяването и замръзването.
Така те могат да проследят историята на тези глетчери за последните 1000 г.
Те създадоха термометър за измерване на температурата.
Синьото е студа, а червеното е топлината.
Показвам го поради две причини.
Първо, така наречените скептици ще кажат:
"О, всичко това е циклично явление."
"Имало е период на затопляне и през Средновековието."
Да, имало е. Ето, точно тук.
Имало е още два.
Но в сравнение с това, което става във момента,
просто е несравнимо.
Ако погледнете стойностите на температурата за последните 1000 г.
и ги сравните със стойностите на CO2
ще видите колко си приличат.
Да измериш въглеродния двуокис в глетчер за последните 1000 г.
е едно,
но в Антарктика, те могат да го направят за последните 650,000 г.
С изключение на една малка групичка учени,
никой досега не е виждал това изображение.
Това е нашата ера,
а това е последната ледена епоха.
Тук се покачва. Сега се връщаме 650,000 г. назад.
Това е периода на затопляне между последните две ледени епохи.
Това са втората и третата ледена епоха отпред назад.
Четвъртата, петата, шестата
и седмата ледена епоха.
А сега, нещо важно.
През цялото това време, 650,000 години,
нивото на CO2 никога не се е покачвало над
300 частици на милион.
Както вече казах, те могат да измерят и температурата.
Ето каква е била температурата на Земята.
Има едно нещо, което изпъква...
Нека го кажа по следния начин: Ако съученика ми,
който попита за Африка и Южна Америка, беше тук в момента,
той би казал: "Те някога били ли са прилепени?"
"Най-глупавото нещо, което някога съм чувал."
Но те наистина са били.
Взаимозависимостта е доста по-сложна,
но има една зависимост, която е много по-красноречива
от всички останали и тя е следната:
Когато има повече въглероден двуокис, тепературата се покачва,
защото се задържа повече топлина от Слънцето.
В районите на Съединените щати, където се намират модерните градове
като Кливлънд, Детройт, Ню Йорк, в северната част,
това е разликата между това да се наслаждаваш на един хубав ден
и това да си 1,6 км под леда.
Не забравяйте това, когато разглеждате това обстоятелство.
Въглеродния двуокис,
който никога не се е покачвал над 300 частици на милион,
ето къде е нивото му сега.
Далеч над това,
което някога е било измерено.
Имайте още малко търпение, защото искам да наблегна на това.
Екипът тук
се опита да ме научи, как да използвам тази конструкция.
Така че, ако не се пребия...
Нивото вече е стигнало дотук.
Вижте колко е над естествения цикъл
и ние сме отговорни за това.
Но дами и господа, през следващите 50 г.,
дори след по-малко от 50 г.,
то ще продължи да се покачва.
Когато някои от децата, които днес са тук, достигнат моята възраст,
ето какво ще е нивото след по-малко от 50 г.
Чували сте за: "Извън всякаква класация".
За по-малко от 50 г., ще е стигнало дотук.
Няма нито един факт или дата или цифра,
използвани тук, които да са успорими.
Когато така наречените скептици, видят тези данни казват:
"Е, и? Изглежда ми напълно нормално."
Е...
Още веднъж, от гледна точка на температурата:
щом от страната на студа това са 1,6 км лед над главите ни,
Какво ли ще означава това от страната на топлината?
В крайна сметка това не е толкова политически въпрос
колкото въпрос на морал.
Ако позволим това да се случи,
ще е крайно неетично.
Имах такава вяра в нашата демократична система
на самоуправление.
Аз наистина си мислех и вярвах,
че тази история ще е достатъчно завладяваща за да предизвика промяна
в отношението на Конгреса към тази тематика.
Мислех, че и те ще са потресени.
А те не бяха.
Борбите,
победите, които всъщност не са победи, загубите, които не са загуби.
Те могат да придадат прекалено голямо значение
на някаква незначителна крачка напред,
да преувеличат привидното значение
на някакъв голям личен неуспех.
3-ти април 1989 г.
Синът ми се отскубна от ръката ми
и побягна след свой приятел по улицата.
Беше 6-годишен.
Уреда дишаше вместо него.
Имаше вероятност да го загубим.
Той най-сетне пое глътка въздух.
Останахме цял месец в болницата.
Беше все едно
гледаш календара и казваш:
Всичко престана да съществува.
Изглеждаше маловажно, незначително.
Той беше толкова смел. Беше...
Беше много смело момче.
Обърна света ми наопаки
и го раздруса, докато не изпадна всичко от него.
Начинът ми на съществуване, всичко се промени за мен.
Как да прекарам времето си на този свят?
Потопих се дълбоко в нещата,
опитвайки да се задълбоча в проблематиката.
Отидох в Антарктика.
Отидох на Южния полюс, на Северния полюс, реката Амазонка.
Отидох на места, където учени биха могли да ми помогнат да разбера
части от проблема,
които не разбирах в детайли.
Възможността да загубя най-ценното в живота си...
Придобих способност,
която може би преди това не притежавах.
Но когато го почувствах,
почувствах, че наистина може да го загубим,
че това, което приемаме за даденост може да го няма вече за децата ни.
Това са действителни данни за атмосферната температура
от Гражданската война насам.
През която и да е година, може да ви се стори, че се понижава,
но всеобщата тенденция е ясна.
А през последните години,
тя е непрекъсната и се засилва.
Всъщност, ако погледнете кои са 10-те най-горещи години
в тези официални данни,
ще видите, че всички те са били през последните 14 г.
А най-горещата е била 2005 г.
Вече станахме свидетели на някой горещи атмосферни фронтове,
за които учените казват, че ще стават много по-чести.
Преди няколко години в Европа имаха огромен горещ фронт,
който уби 35,000 души.
На Индия не се обърна толкова внимание,
но в същата година температурата там достигна
до 50 градуса по Целзий.
През изминалото лято в западната част на САЩ,
имаше много градове с рекордно високи температури
и множество последователни дни с 38 градуса и повече.
Двеста градове и градчета в западната част отчетоха рекорди.
На изток имаше много градове, които отчетоха същото.
Включително Ню Орлиънс.
Темературата се покачва по целия свят, включително и тази на океаните.
Това е приетия обхват на променливост за температурата в океаните.
Хората казват: "О, това е естествено."
"Покачва се и се понижава, не се тревожете."
Това е обхвата, койте се очаква за следващите 60 години,
но учените, които проучват Глобалното затопляне, с помоща на компютри,
отдавна са предрекли това покачване на температурата.
Сега ще ви покажа, наскоро публикувани,
действителни стойности на температурата в океаните.
И разбира се, когато океаните се затоплят причиняват по-силни бури.
През последните няколко години видяхме много големи урагани.
Ураганите Джини и Франсис, както и Айвън бяха сред тях.
В същата година, когато имахме тази поредица от урагани,
поставихме и рекорд по брой на случаи на торнадо в САЩ.
На Япония също не бе отделено голямо внимание в нашите медий,
но там поставиха рекорд по брой на тайфуни.
Предишния рекорд е бил 7.
Ето ги всичките 10, които са имали през 2004 г.
Научните доклади трябва да бъдат пренаписани,
защото според тях не е възможно да има ураган в Южния Атлантик,
но през същата година първия такъв удари Бразилия.
Лятото на 2005 г. беше за книгите на Гинес.
Първият ураган беше Емили, който опустоши полуострова Юкатан.
След това се появи урагана Денис и причини много щети,
включително и на петролната индустрия.
Това е най-голямата платформа за довив на нефт в света след преминаването му.
Тази е била забита в мост край град Мобил в щата Алабама.
И след това, разбира се, дойде Катрина.
Да си спомним, че когато той удари Флорида беше ураган от категория I.
Но уби много хора и причини щети за милиарди долари.
И какво се случи след това?
Преди да удари Ню Орлиънс,
той премина над по-топли води.
С увеличаване на температурата на водата,
скоростта на вятъра се усилва
и съдържанието на влагата се увеличава.
Виждате как урагана Катрина се формира над Флорида.
И когато навлиза в залива над тази топла вода,
поема тази енергия и става все по-силен и силен.
Погледнете окото на този ураган.
И разбира се, последиците бяха толкова ужасяващи,
че няма думи с които да се опишат.
Получаваме сведения и обаждания, от които ме заболява сърцето.
Хора, които казват: "Аз съм на тавана. Не издържавм повече."
"Водата ми стига до гушата. Не мисля, че ще издържа."
И това се случва в този момент.
Казахме на всички колко е належащ проблема с канала.
Казахме: "Моля ви, умоляваме ви да се погрижите за това.
"Не ни интересува какво ще направите. Намерете начин."
Нещо невиждано за САЩ.
Но как е възможно, това да се случи тук?
Имаше предупреждения, че ураганите ще стават по-силни.
Имаше предупреждения за този ураган,
дни преди да удари, че ще е опустошителен
и ще причини щетите, които в крайна сметка и нанесе.
И ние като нация трябва да решим,
как да реагираме, когато чуем предупрежденията
на водещите учени в света.
През 30-те години имаше още една буря от друго естество.
Ужасна, невиждана буря в континенталната част на Европа
и тогава Уинстън Чърчил предупредил народа на Великобритания,
че тази буря е различна от всичко виждано дотогава
и че трябвало да се подготвят за нея.
Много хора не са искали да повярват
и той загубил търпение заради цялата колебливост.
Казал следното:
"Времето на отлагане, на полувинчати мерки, на успокоение,"
"на съмнителни изгоди, на отсрочки, намира своя край."
"На негово място навлизаме в период на последици."
Допуснатите досега грешки на минали поколения
са имали последствия, които сме могли да надмогнем.
Вече не можем да си позволим този лукс.
Не сме го искали,
но вече е факт.
Ал Гор печели по брой на гласове,
но щата Флорида, който спечели там, печели и Белия дом.
Обявяваме щата Флорида за спечелен от Ал Гор...
Бюлетин: Щата Флорида все още не е спечелен от никого.
Джордж Буш е новоизбрания президент на САЩ.
Флорида избира Буш. Буш печели президентското място.
В 2:18 ч. тази сутрин, ние заявяваме...
Заявявяме, че щата Флорида не може да бъде официално обявен.
Въпреки, че не споделям решенито на Върховния съд,
аз го приемам.
Приемам окончателно този резултат.
...тържествено се заклевам...
Аз, Джордж Уокър Буш, тържествено се заклевам...
...да изпълнявам вярно длъжността на президент...
Това беше тежък удър, но...
Какво да правиш?
Взимаш си поука.
Тогава си припомних много ясно
мисията, която бях преследвал
през всичките тези години и
започнах отново да изнасям тези лекции.
Един малкоизвестен факт
за Глобалното затопляне е, че предизвиква повече валежи,
но повечето под формата на еднократни големи бури.
Тъй като изпаренията от океаните обуславят влагата във въздуха,
когато валежите биват предизвикани от бури, те са още по-проливни.
Застрахователната сфера вече е забелязала това.
Възвърнатите им загуби вече се покачват.
Виждате ли причинените щети?
А 2005-а г. дори не фигурира още.
Когато това стане, няма да се побере на тази таблица.
В Европа имаха сходна година на тази, която ние имахме,
когато казаха, че природата се е побъркала.
Най-различни необичайни катастрофи,
като разходка из природата след апокалипсиса.
Наводнения в Азия.
Мумбай в Индия, през миналия юли.
940 милиметра валеж за 24 часа.
Това е далеч най-големия валеж,
който някой град в Индия някога е понесъл.
Много наводнения и в Китай.
Глобалното затопляне, парадоксално, причинява не само повече наводнения,
но и повече засушавания.
В съседната област, съвсем наблизо
имаше тежка суша по същото време на тези наводнения.
Една от причините за това се дължи на факта,
че Глобалното затопляне не само увеличава валежите по целия свят,
но и ги пренася на други места.
Обърнете внимание на тази част от Африка
точно на ръба на пустинята Сахара.
Невероятни трагедии са се разиграли там
и има много причини за това.
Платата Дайфур и Нигер са сред тези трагедии.
И един от факторите, които ги утежняват
е липсата на валежи и увеличаващата се суша.
Това е езерото Чад, някога едно от най-големите езера в света. Пресъхнало е само за последните няколко десетилетия,
усложнявайки в значителна степен другите проблеми там.
Втората причина,
защо това е парадокс.
Глобалното затопляне причинява повече изпарения от океаните,
които подхранват облаците,
но също така изсмуква и влага от почвата.
Изпаренията на почвата се увеличават драматично
при повишени температури.
И това има последствия и за нас в Съединените щати. Това е разклона Картагена.
Когато бях 14-годишен, катастрофирах със семейната кола.
Ето тук.
Излязох от ръба и се преобърнах.
Виждате ли този черен бивол?
Отглеждахме породата "черен ангус".
Баща ми е бил "животновъдец на месеца".
Израстнал е на ферма.
По време на кариерата си в Сената
продължаваше да се връща тук и да отглежда добитък.
Да се учиш от баща си на място,
е много ценно нещо.
Детството ми беше малко необичайно в смисъл,
че прекарвах осем месеца от годината във Вашингтон
в малък хотелски апартамент,
а другите 4 месеца прекарвах тук в тази огромна, прекрасна ферма.
Тук имах куче.
Имах и пони.
Тук можех да стрелям с пушката си.
Можех да се къпя в реката.
Да лежа на тревата.
Като дете, ми трябваше известно време
докато разбера разликата между забава и работа.
Местата, където са се заселвали хора, са избирани
заради специфичните им климатични характеристики,
които са останали почти същите
от края на последната ледена епоха преди 11,000 г.
Тук, на тази ферма, тези характеристики се променят.
В сравнение с един човешки живот промените изглеждат постепенни,
но от гледна точка на реката,
това се случва много, много бързо.
Същесвуват два проблема.
Първият е в Арктика.
Това, разбира се, е Северният ледовит океан.
Гренландия, от другата страна.
Казвам го,
защото Арктика е един от двата региона в света,
на които Глобалното затопляне въздейства по-бързо.
Това е най-голямата ледена ивица в Арктика,
на името на Уорд Хънт.
Преди три години той се разцепи на две.
Учените бяха изумени.
Това са така наречени пияни дървета.
Това не е причинено от ветрове или консумация на алкохол.
Дърветата пускат корените си във най-горната част на земната кора,
наречена пермафрост - вечно замръзнала, а тя се размразява.
И така те растът напосоки.
Тази сграда е построена върху пермафрост
и се е срутила в резултат на размразяването.
Тази къща е трябвала да бъде изоставена.
Нефтопровода е понесъл голям брой структурни повреди.
Искат да добиват нефт в район, обявен под защита,
в Северна Аляска. Надявам се, да не успеят.
Но те са зависими от камиони за извозването му оттам,
а камионите се движат по замръзналата земя.
Тук се вижда броя на дните в годината, когато тундрата в Аляска
е достатъчно замръзнала за да може да се кара по нея.
Преди 35 г. това са били 225 дни в годината.
В момента са под 75 дена в годината,
защото пролетта идва по-рано, а есента по-късно
и температурата се покачва.
Отидох на Северния полюс.
Потопих се под леда с атомна подводница,
която изплуваше изпод леда по следния начин.
Откакто са започнали наблюдения през 1957 г.,
те се потапят под леда
и измерват с насочен към повърхността радар
дебелината му, защото могат да изплуват на повърхността
само в райони, където дебелината му е 1 метър или по-малко.
Така че са провели педантични наблюдения
и не са оповестили резултатите, защото са били строго секретни.
Отидох там за да ги разубедя и те наистина ги публикуваха.
И ето какво показват резултатите.
Започвайки от 1970 г., се наблюдава стремглав спад
на количеството и дебелината на полярната ледена шапка.
намаляла е с 40% за 40 г.
И в момента има две сериозни изследвания, които показват,
че в близките 50 до 70 г.,
през лятото нея вече няма да я има.
Може да попитате: "Защо това да е проблем?"
И: "Как би могла полярната ледена шапка да се стопи толкова бързо?"
Когато слънчевите лъчи падът върху леда,
повече от 90% от тях се отразяват обратно в космоса, като от огледало.
Но когато падът върху повърхносста на океана повече от 90% биват погълнати.
И така, със затоплянето на обкръжаващата вода,
топенето на леда се ускорява.
В момента полярната ледена шапка играе ролята на огромно огледало.
Отразява слънчевите лъчи, повече от 90% от тях.
Охлажда Земята.
Но със стопяването й
океана получава вместо това енергията излъчена от Слънцето
и поглъща повече от 90% от нея.
Така че, там се натрупва по-бързо топлина,
на Северния полярен полюс, в Северният ледовит океан
и на самата Арктика, откъдето и да било другаде на планетата.
Това не е хубаво за същества като полярните мечки, които зависят от леда.
Ново научно изследване показва,
че за пръв път се срещат полярни мечки, които са се удавили,
преплувайки големи разтояния, до 100 км, за да намерят лед.
А преди не е било така.
Но какво означава това за нас?
Гледката на огромна шир открита вода
на върха на света, който някога е бил покрит с лед.
Трябва доста да ни е грижа,
защото това ще окаже въздействие върху цялата планета.
Климата на Земята е като голям двигател,
който преразпределя топлина от екватора към полюсите.
Това става с помощта на океански и вятърни течения.
Учените ни казват, че климата на Земята е неправолинейна система.
Така искат да кажат,
че не всички промени са постепенни.
Някои настъпват изведнъж, на големи скокове.
Приема се, че средната годишна температура
е 15 градуса по Целзий.
Ако имаме 8,6% нарастване,
което е в долния край на прогнозите,
вижте как това ще се отрази глобално.
Това означава нарастване от 1,7% при екватора,
но повече от 20% при полюса.
И така характера на всички тези вятърни и океански течения,
които са се формирали след последната ледена епоха и са сравнително стабилни,
се променя изцяло.
Едно от нещата, за което най-много се притесняват
и на което са обърнали доста време за изследване на проблема
е в Северния Атлантик.
Там където топлото течение на Гълфстрийм среща студените ветрове
идващи от Арктика и над Гренландия.
(aL`->)Получават се изпарения и Гълфстрийм се затопля.
Изпаренията се носят край Западна Европа
от местните ветрове и земното въртене.
Не е ли интересно как цялата система от океани
е свързана в тази въртележка?
Наричат го океански конвейер.
Червените линии са топлите течения.
Гълфстрийм е най-известното от тях.
Сините линии показват студените течения,
движещи се в обратна посока
не ги виждаме , защото те се движат по дъното на океана.
В Северния Атлантик след като топлината се отдръпне,
това което остава е по-студената и по-солена вода,
защото солта не отива никъде.
Това я прави по-плътна и с по-голямо тегло.
Тази студена,плътна и по-тежка вода потъва
с пет милиарда галона в секунда.
И тогава течението се отдръпва на юг.
В края на последната ледена епоха,
когато се е оттеглял последния глетчер от Северна Америка
когато се е оттеглял последния глетчер от Северна Америка,
ледът се стопява и се образува гигантски басейн от прясна вода
в С.Америка.
Големите Езера са остатък от това огромно езеро.
Ледения бент, който се формира на източната граница един ден се скъсва
и цялата тази прясна вода се разлива
през Св. Лауренс ,ето там.
Тя намалява солеността и плътността на студената вода,
обезсолява я и я олекотява ,така че тя спира да потъва.
По този начин помпата спира .
Спира и топлинният обмен.
Европа се връща в ледената епоха за още 900 до 1 000 години.
Промяната от сегашните условия
към ледената епоха
става за около 10 години.
Това е внезапен скок.
Сега , разбира се това няма да се случи отново,
защото глетчерите в Северна Америка ги няма и ...
Някъде наблизо има ли друг голям леден къс ?
O , да.
Добре , да се върнем към този.
Изкючително обезсърчаващо за мен
е да съобщавам информацията отново и отново, колкото мога най-ясно.
Все още сме далеч
от най-лошия изход на проблема .
Оглеждам се
и търся наистина значими проявления на проблема,
с които можем да се справим.
В момента не виждам такива.
Множество авторитетни учени смятат, че един от причинителите на авмосферното замърсяване
е азотния оксид от загниващите растения.
От тук произлиза името на Големите Димящи Планини.
Много ви благодаря, ОК.
Този човек е толкова далеч от проблемите на околната среда...
Ние ще бдим и ще работим за всеки американец.
Този човек е луд.
Дори хората да причиняваха глобалното затопляне,а ние не го правим,
това би било най-голямата лъжа, казвана някога
на американския народ.
Занимаваме се с нещо, което е дълбоко емоционално.
Ако изричането на истината не е
на върха на езиците им,
за тях е лесно да я пренебрегнат.
Да кажеш, "Добре, ще решим това утре."
Всички тези феноменални промени
въздействат и на сезоните.
Ето едно холандско изследване.
Пиковата дата за завръщането на прелетните птици
преди 25 години е била 25-ти Април.
Техните малки се излюпват на 3-ти юни.
Точно ,когато се появяват гъсениците.
План на природата.
В следствие на 20 годишното затопляне,
гъсениците излизат 2 седмици по-рано
и пиленцата се опитват да ги хванат, но не могат.
Така че те са в беда.
Появяват се милиони екологични ниши
в следствие на глобалното затопляне.
Това е броя на студените дни в Южна Швейцария
за последните 100години.
Те бързо намаляват. Погледнете .
Това е броя на чуждите видове,
които запълват образувалите се екологични ниши.
Това се случва и в Съединените Американски Щати.
Чували ли сте за проблема с бръмбарите по борчетата?
Тези бубулечки би трябвало да бъдат убити от студените зими,
но има по-малко мразовити дни,
така че борчетата биват унищожени.
Това е част от 14 милиона акра смърчови гори в Аляска.
Те са унищожени от бубулечки под кората им. Същия феномен.
Има основани градове на места ,
намиращи се над нивото, къде живеят комарите.
Найроби , Хараре и много други.
Със затоплянето тази линия се изкачва.
Тревожат ни много преносители на заразни болести,
чиито райони на живеене се разширява.
Не само на комарите , но и на всички други.
Има 30 така наречени нови заболявания,
които са се появили през последния четвърт век.
Много от тях причиняват големи проблеми.
Устойчиви форми на туберколоза. Има и други.
Отново възниква заплаха от някой заболявания,
които вече са били овладяни.
Птичия грип , както знаете беше от голям проблем.
Западния Нилски Вирус.
Той започна от източното крайбрежие на Мериленд през 1999.
Две години по-късно преминава Мисисипи.
Още две години след това се разпространява по целия континент.
Това е много обезпокоително.
Кораловите рифове има по целия свят,
поради глобалното затопляне и други фактори,
те се обезцветяват и накрая заприличват на това.
Всички рибни видове, които зависят от кораловите рифове
също са в опасност.
Изчезнали са хиляди видове
от съществуващото природно многообразие.
Това ме подсеща за
Антарктика.
Отдавна това е най-голямата ледена маса на Земята.
През 1978г. мой приятел ми каза:
"Ако виждаш разпадащия се шелф на антарктическия полуостров,
внимавай,
защото това трябва да се приеме като аларма за глобалното затопляне."
Всъщност ,ако се вгледате по отблизо в полуострова,
всяко от тези зелени блокчета тук
е шелф по-голям от Rhode Island,
който се е отделил за последните 15-20 години.
Искам да се фокусираме на един от тях.
Нарича се Larsen B.
Искам да гледате черните участъци тук.
Карат ни да се чувстваме ,все едно, че гледаме през леда
към океана под него. Но това е илюзия.
Това е разтопена вода,около която са се оформили натрупвания
и ако прелитахме над тях с хеликоптер
бихме видели, че е са с височина 700 стъпки.
Те са толкова величествени,толкова масивни.
В далечината са планините и точно преди тях
е континенталния шелф.
Това е плаващ лед.
Има и такъв, разположен върху основите на планинските склонове.
Оттук до планините са около 20-25 мили.
Бихте си помислили , че ще издържи най-малко 100 години,
дори и при глобално затопляне.
Учените , които изследват тези ледени шелфове
бяха напълно изненадани,
когато видяха тези изображения
правени от 31 Януари 2002
в продължение на 35 дни.
Леденият шелф напълно изчезва
Те немогат да си представят,как това се случва толкова бързо.
И се замислят къде са сгрешили,
след като се фокусират върху тези басейни от разтопена вода.
Но още преди да си представят какво става там,
нещо друго се обърква.
Когато плаващия лед се напука,
той вече не задържа този върху сушата
и леда върху планинските склонове започва да се свлича в океана.
Това е като вадене на коркова тапа.
Има разлика между плаващия лед и леда върху сушата.
Това е като разликата между кубче лед плаващо в чаша вода,
което след като се разтопи не повишава нивото на водата
и кубче стоящо върху купчина от ледчета,
които се разтапят и разливат над ръба.
Поради това гражданите от Пасифика
трябваше да се евакуират в Нова Зеландия.
Искам да се фокусираме върху Западна Антарктика,
защото изяснява два фактора отностно леда върху сушата и плаващия лед.
Тук има и от двата типа.Леда се крепи за повърхността на острова,
но океана го подкопава.
Със затоплянето си океана влияе на леда.
Ако това стане,
световното морско равнище ще се покачи с 20 стъпки.
Забелязват се обезпокоителни промени по леглото на този леден шелф.
В крайна сметка той е по-стабилен,
отколкото друго голямо парче лед,което има приблизително същия размер.
Гренландия също би вдигнала морското ниво с 20 стъпки,
ако се разтопи.
Мой приятел направи няколко снимки
на ставащото в Гренландия към момента.
Драматични промени. Това са същите басейни,
които са се формирали тук , на този леден шелф на Антарктида.
Учените си мислят,
че когато водата пропие в леда, тя просто ще замръне.
Откриват обаче , че в действителност
тя преминава през него и прекарва тунели към дъното.
Прави го като Швейцарско сирене,
също като термитите.
Тук виждаме какво става с ледените пукнатини.
Когато се оформят езерата ,се образуват и глетчерни пропасти.
Водата се стича към дъното
и действа като смазка между леда и земята.
За сравнение вижте тези хора.
Те не се намират в края на Гренландия,а някъде във вътрешността й.
Това е голям спускащ се поток
от разтопена сладка вода,
който прокарва тунели през ледовете на Гренландия
към твърдата основа под тях.
Сега ,за да сме наясно, винаги е имало сезонно топене
и преди са се образували пропасти, но не както днес.
През 1992 измерванията показват тези размери на топене в Гренландия.
10 години по-късно, те са ето такива.
А ето топенето през 2005.
Научните консултанти на Тони Блейър казват,
че поради случващото се в Гренландия,
световната карта ще трябва да се преначертае.
Ако леда на Гренландия се разтопи
или половината от Гренландия и половината от Западна Антарктика
се разрушат и стопят,
ето това ще стане с морското равнище при Флорида.
Това ще стане със залива на Сан Франциско.
Много хора живеят в рези райони.
Холандия,една от най-ниско разположените страни,
ще се заличи напълно.
Района около Бейджи е дом за десетки милиони.
Дори по-лошо е положението около Шанхай
там живеят 40 милиона души.
Пораженията продължават. Калкута и на изток от нея Бангладеш
включват на територията си 60 милиона души.
Помислете за последиците от няколко стотици хиляди бежанци,
прогонени от събитията в околната среда.
А сега си представете последиците от стотици милиони или повече.
Това е Манхатън.
Това е мемориала на Световния Търговски Център.
След ужасните събития на 9/11,
ние казахме "Никога повече".
Но ето какво ще се случи с Манхатън.
Това може точно да се определи,
както учените могат да определят,
какво ще е нивото на водата при бреговете на Ню Орлеанс.
Района където се намира мемориала на Световния Търговски Център
ще бъде под вода.
Не трябва ли да сме подготвени и за други заплахи освен терористичните?
Може би трябва да сме толкова заинтересовани и от други проблеми.
1.3 милиарда души.
Развиваща се икономика.
Нужда от повече и повече енергия.
Огромни залежи от въглища.
Въглищен басейн в Северен Китай
- Вътрешността на Монголия. - Точно така.
Преди провинция Шанхай.
- И също така най-голямата мина за въглища тук. - Точно тук.
- Да. - Това открит рудник ли е?
- Да. - Да.
Всеки път , когато посетя Китай,
научавам от учените им че са точно на ръба.
Кажете какъв е броя
на новите топлоелектрически централи.
Ами,мога да кажа,че броя им е огромен,
защото са от полза.
Резултатът е еднакъв за Китай и за Съединените Щати.
Ние използваме и стари технологии, които са вредни и замърсяващи околната среда.
...ще има повече наводнения ,повече засушавания,
по-силни бури,
а глобалното затопляне е причинител на това.
Ако можехте да дадете някакви предложения на присъстващите тук,
отностно това,което можем да направим в ситуацията.
Разграничаването на истината от измислицата
и точното свързване с погрешните разбирания
е част от това ,което ще научите тук.
Когато предупрежденията са верни и основани на науката,
тогава като човешки същества, независимо от страната в която живеем,
трябва да намерим начин и да се убедим
че предупрежденията са чути и намират своите отзиви.
Всички сме в труден момент, който разклаща модела,
основан на миналото.
Всички се срещаме с напълно неприемливи последствия.
Има три фактора,които са причина за проблема
и единия от тях е броя на населението.
Когато моето поколение(бум на раждаемостта) се роди след Втората Световна Война,
населението тъкмо преминаваше границата от два милиарда.
Сега съм на 50,
а то е нараснало почти до 6 милиарда и половина.
Ако отново има бум на раждаемостта
хората ще бъдат 9 милиарда.
Така че ако са нужни 10,000 поколения са достигането на 2 милиарда
и за един човешки живот
населението се увеличи от 2 на 9 милиард,
то са неизбежни някой дълбоки промени.
Ние оказваме по-голямо влияние на Земята.
Най-вече в бедните райони на света.
Увеличава се търсенето на храна .
Увеличава се търсянето на вода.
Увеличава се потреблението на невъзобновимите природни ресурси.
Това влияние е една от причините
да виждаме масовото унищожение на горите,
не само тропичните но и всички останали.
Това е политически въпрос.
Това е границата между Хаити и Доминиканската Република.
Тук е остановена една политика, тук друга.
Много от пораженията са в следствие не само на сечта ,но и на пожарите.
Почти 30% от всичкия въглероден двуокис, отделящ се всяка година в атмосферата,
е в следствие на горските пожари.
Това е обща снимка на Земята, правена последователно в продължение на 6 месеца.
Тя ни показва светлините на градовете в бяло
и горящите гори в червено.
Жълтите области са пламъци от газ, като тези в Сибир .
Това ме води до втория фактор,
който променя връзката ни със Земята.
Научната и технологичната революция са голямо благо,
що се отнася до ползите, които получаваме
в области като медицината и комуникациите.
Но придобитата сила ни поставя задължението
да мислим за последствията.
Ето една формула,над която можем да помислим.
Стари навици плюс стари технологии дават предвидими последствия.
Стари навици,които трудно се променят, плюс нови технологии
дават драматични непридвидими последствия.
Воюването с копия, лъкове и стрели,
пушки и картечници са едно,
но навлизат нови технологии.
Трябва да гледаме по друг начин на войната,
защото новите тегнологии така напълно променят
последствията от този стар навик,
че неможем и да си представим техните размери.
По същия начин, винаги сме експлоатирали земята в търсене на препитание.
През по-голямата част от съществуването си сме използвали сравнително прости сечива.
Плугът,тракторът.
Но дори и инструменти като лопатата вече са различни.
Това би трябвало да е лопата.
Лопатите стават по-големи.
И всяка година те стават все по-мощни.
Нашите способности да влияем по този начин на земната повърхност,
са се променили напълно.
Може да кажете същото и за напояването, което е велико нещо.
Но когато отклоняваме реките, без да се замислим за последствията,
тога понякога те вече не достигат морето.
Имаше две реки в Централна Азия,
които бяха използвани от някогашния Съветски Съюз
за напояване на памучните полета.
Аралско море се подхранваше от тях.
То трябваше да е четвъртото по-големина в света вътрешно море.
Когато отидох там,видях тази странна гледка
на риболовни кораби заседнали в пясъка.
Това е канал,който риболовната индустрия отчаяно се е опитвала да прокопае,
за движение при понижаващото се ниво.
Направените грешки при взаимоотношенията ни с природата,сега могат да причинят
по-големи последствия,
защото технологиите ни често са по-големи от възможностите ни.
Когато съберем всичко това, те ни правят природна сила.
Това също е политически въпрос.
Това е компютърна карта на света,
която има за цел да покаже участниците в глобалното затопляне.
Нащата държава носи по-голяма отговорност отколкото цяла Южна Америка,
цяла Африка ,цялия Близък Изток
и цяла Азия взети заедно.
Това е персоналното въздействие на Африка,Индия,Китай,Япония ЕС,Русия.
Ето къде сме ние. Преди всички други.
Ако отчетем и популацията, разликата няма да е голяма.
Китай има голяма роля ,както и Европа,
но ние все още сме най-големия участник.
Така че трябва да променим мисленето си по този въпрос
защото начина ни на мислене е третия и последен фактор,
който влияе на връзката ни със Земята
Ако една жаба скочи в кана с гореща вода,
тя отново ще излезе,защото усеща опасността.
Но ако същата жаба,
скочи в кана с хладка вода,
която постепенно завира,
просто ще си седи там и няма да мръдне.
Тя просто ще си стои там,дори ако температурата се покачва и покачва.
Тя ще стои там,докато...Докато не бъде спасена.
Важно е тази жаба да бъде спасена.
Но акцента е върху това.
Нашата обща нервна система е същата като тази на жабата.
Понякога е нужно да се разтърсим, преди да усетим опасността.
Ако нещо изглежда постепенно, дори наистина да се случва бързо
ние можем просто да си стоим и да не правим нищо.
Да не реагираме.
Не помня времето, когато бях дете
когато лятото не значеше работа при тютюна.
Просто...Обичах го. Беше през онзи период,
когато работата с момчетата от фермата
ми изглеждаше забавна.
Започна през 1964 със Здравния доклад.
Данните се основаваха на връзката
между тютюнопушенето и рака на белия дроб.
Ние продължаваме да отглеждаме тютюн.
Нанси беше почти 10 години по-голяма от мен
и бяхме само двамата.
Тя беше мой защитник
и приятел едновременно.
Започна да пуши, когато беше тинейджърка
и никога не спря.
Умря от рак на белия дроб.
Това е един от начините, по който не би искал да умреш.
Идеята,която имахме
беше част от икономическата структура,
че производството на цигари,
образуването на рака,
беше толкова...
Беше толкова болезнено,в толкова много аспекти.
Моят баща отглеждаше тютюн през целия си живот.Той престана да го прави.
Каквото и обяснение
да изглеждаше разумно в миналото, за него вече не беше от значение.
Той престана.
В човешката природа е нуждата от време за свързване на точките. Знам това.
Но също така знам , че може да има ден за размисъл
през който искаш да свържеш точките по-бързо.
Има три погрешни схващания, които тормозят нашите мисли.
Първо, няма ли несъгласие сред учените
относно това дали един проблем съществува или не?
Всъщност,не.
Имаше мащабно изследване над всяка научна статия
за последните 10 години, отнасяща се за глобалното затопляне.
Взе се голям образец от 10%, 928 статии.
И знаете ли броя на учените,които не са съгласни с общото научно мнение,
че ние сме причинители на глобалното затопляне и че това е сериозен проблем?
От всички 928,те са 0.
Погрешното схващане,че има несъгласие сред учените
се изгражда от сравнително малка група хора.
Една от техните вътрешни записки издава информация.
И ето какво се казва във връзка с пресата.
Тяхната цел е да подложат на съмнение глобалното затопляне
като теория,отколкото като факт.
Това се е случвало преди.
След Здравния Доклад.
Една от записките отпреди 40 години. Ето какво се казва:
"Съмнението е нашия продукт",
оттогава това е най-добрия начин за създаване на спорове в публичното мислене.
Но успели ли са?
Запомнете,че имаме 928 статии по темата.
0 процента са несъгласните с общоприетата теория.
Има и друго изследване сред статиите в масовата преса.
През последните 14 години те са 636.
В повече от половината се казва:
"Ами, ние не сме сигурни. Може и да е проблем, може и да не е ".
Така че не е учудващо,че хората са объркани.
Хей.
Какво намери?
За кого работи?
Началник на персонала?
Аз ще...
Това е кабинета в Белия Дом по въпроса за околната среда.
Американски Петролен Институт. Справедливо е да се каже , че това е лоби на петрола и газта.
Това честно ли е?
Напълно честно.
Направи още нещо по въпроса и виж кои са били клиенти.
Той защитаваше онова нещо с Exxon Valdez.
Мхм,много. Благодаря ти.
Учените имат личното задължение
да уважават и представят истината, когато я видят.
Защо си противоречите
в свидетелските показания,които давате по този научен въпрос?
Последния параграф в тази част не е параграфа,който написах.
Това бе добавено към показанията ми.
Ако ви накарат да промените научни заключения,
това е вид научна измама от тяхна страна.
Знаете ,че в Съветския Съюз нареждат на учените
да изменят изследванията си в съгласие с идеологията...
Виждал съм учени,
които са преследвани,
усмивани,
гонени от работа, без средства,
поради простия факт, че са открили
неудобната истина,
която са искали да разгласят.
Той работи за Американския Петролен Институт.
През Януари 2001,
е назначен от президента за да отговаря по въпросите за околната среда.
Той получава бележка от EPA,
която го предупреждава за глобалното затопляне
и той я редактира.Той няма научни знания,каквито се изискват.
Но той се заема с опровергаване на учените.
Аз казвам, "Искам да видя почерка на този човек."
Това е бележката от EPA. Това всъщност са неговите допълнения.
Той каза:"Не, Вие не сте прав. Това е спекулация".
Белия Дом беше в неудобно положение,
така че този приятел подаде оставка след няколко дни.
В деня след като подаде оставка, той започна работа за Exxon Mobil.
Знаете ли,преди повече от 100 години Upton Sinclair написа това:
"Трудно е да накраш човек да разбере нещо,
ако заплатата му зависи от неговото неразбиране за това".
Второто погрешно мнение.
Трябва ли да избираме между икономиката и околната среда?
Това е от голямо значение.
Много хора казват,че трябва.
Опитах се да убедя предишната администрация,
първата администрация на Буш, да направи конференция на най-високо равнище по въпросите свързани със Земята.
И те организираха голяма конференция в Белия Дом
за да кажат "О , ние сме над това".
Една от тези графики ми привлече вниманието.
Искам да поговорим относно това за минута.
Ето го изборът,който трябва да направим
свързан с тази група.
Имаме везни ,които уравновесяват две различни неща.
От едната страна имаме златни кюлчета.
Не изглеждат ли добре?
Би ми се искало да имам няколко от тях.
От другата страна на везните, стои цялата планета.
Аз мисля,че избора е погрешен поради две причини.
Първо,ако нямаме планета...
Другата причина,е че ако изберем правилното,
ще създадем много богатства,
ще направим много работни места. - Да.
Защото когато правим вярното нещо то ни движи напред.
Изнасял съм тази лекция може би 1,000 пъти.
Мога да кажа ,най-малко 1,000 пъти.
от Нашвил до Кноксвил до Аспен и Сънденс.
Л.А. и Сан Франциско. Портланд , Минеаполис.
Бостън, Ню Хевън ,Лондон,Брюксел, Стокхолм, Хелзинки,
Виена,Мюнхен,Италия и Испания
Китай , Южна Корея , Япония.
Благодаря ви.
Предполагам ,че нещото над което съм прекарал най-много време в тази лекция,
е опита ми да открия
всичките тези мисли в главите на хората,
които са пречка за да разберат,това което им казвам.
И всеки път , когато почувствам, че съм открил такава пречка,
се опитвам да я разкарам,да я изхвърля от главата си.
Да я унищожа.
Поставих си цел.
Разянявам това наистина ясно.
Единствения начин , по който знам да го правя
е от град на град,
от човек на човек,
група след група.
- Чао, чао.Благодаря ви отново. - Чао.
И вярвам,че много скоро
достатъчно умове ще се променят
за да преминем границата.
Позволете ми да ви дам пример
за погрешния начин на балансиране между икономиката и околната среда.
Едната част от това включва автомобилите.
Авто стандартите в Япония са далеч от тези тук.
Плановете на Европа са да надмине Япония.
Австралия и Канада са ни оставили зад гърба си.
Ето къде сме ние.
Има причина за това.
Те казват,че неможем да защитим околната среда,
без да заплашим икономиката си и автомобилостроенето.
Защото автомобилостроителите от Китай могат да дойдат и да завземат пазара ни.
Така,ето къде са автомобилните стандарти на Китай.
Те са над нашите.
Днес не можем да продаваме колите си в Китай,
защото не отговаряме на китайските стандарти за опазване на околната среда.
В Калифорния се започна инициатива
за продажба на коли,които горят много.
Сега автомобилните компании съдят щата
за да попречат закона да влезе в сила,
защото както те казват,след 11 години
това ще означава в Калифорния да се продават коли,
които няма да са ефикасни тогава,
каквито обаче са китайските коли.
Ясно е ,че това ще бъде трудно изпълнимо.
А ще помогне ли това за успеха на нашите компании?
Ами,всъщност ако търсите някой,който прави добро на този свят,
това са компаниите,които произвеждат по-ефективни коли.
И нашите компании имат голям проблем.
Последното погрешно схващане.
Ако приемем,че това е реален проблем,
може би той е твърде голям, за да направим каквото и да е .
Знаете ли има много хора,които направо отричат проблема,
отчаяни са
и не се спират на същината му ,
всъщност правят нещо по въпроса.
И това е нещото,с което искам да приключим. Факта,че вече знаем
всичко,което ни е нужно за да се справим ефективно с проблема.
Трябва да направим много неща,не само едно.
Ако използваме по-ефективно
електрическите системи
може да намалим причинителите на глобалното затопляне,
които в друг случей бихме изхвърлили в атмосферата.
Ако използваме енергоспестяващи технологии,
ако колите ни имат по-добри стандарти
и всичко това довете до използването на други по-ефикасни видове транспорт,
преработващи тегнологии,
навлизане на карбоновите нишки
и други решения , за които сте чували.
Ако всичко това стане
скоро ще намалим вредните емисии до тези от 1970.
Имаме всичко от което се нуждаем,
ще си спестим политиката разбира се.
Но знаете ли какво?В Америка политиката ще е възобновим ресурс.
Ние сме способни да направим това.
Всеки един от нас оказва влияние на глобалното затопляне,
но всеки от нас може да направи избор, да промени това.
Нещата които купуваме,ел.уреди, които използваме,колите които караме,
може да направим избора да сведем въглеродните емисии до нула.
Решенията са в нашите ръце. .
Ние просто трябва да сме решителни, и да ги накараме да се случат.
Ще останем ли назад , докато останалия свят продължава напред.
Всички тези нации са ратифицирали Киото.
Само две напреднали нации на света не са го ратифицирали
и ние сме едната от тях. Другата е Австралия.
За щастие няколко щата са подели тази инициатива.
Деветте североизточни щата са се обединили
около намаляването на въглеродния диоксид.
Калифорния и Орегон са поели инициативата.
В Пенсилвания се отдава значение на слънчевата енергия и енергията на вятъта.
Градовете в Съединените щати се включват в това начинание.
Един след друг виждаме как
всички тези градове се заемат с глобалното затопляне.
Така че какво остава за нас?
В края на краищата този въпрос довежда до друг.
Като американци,
способни ли сме на велики неща
дори когато мислим,че са трудни са изпълнение?
Способни ли сме
да надраснем себе си и историята?
Ами,данните показват,че сме способни.
Ние формирахме нация, ние се борихме за революция
и създадохме нещо ново на земята-
свободна нация гарантираща индивидуалната свобода.
Америка взе морални решения. Робството беше грешка,
и ние не можем да бъдем на половина свободни и на половина роби.
Ние,като американци решихме
разбира се,че жените трябва да имат правото да гласуват.
Ние победихме тоталитаризма и победихме
в Пасифика и Атлантика едновременно.
Ние премахнахме сегрегацията в училищата.
И ние се справихме с ужасни заболявания като детския паралич.
Ние кацнахме на луната.
Има много примери за това,на което сме способни в най-добрите си моменти.
Ние работихме заедно по един напълно двупартиен модел,
за да свалим комунизма.
Преди дори сме решавали глобални природни кризи.
Дупката в озоновия слой на стратосферата
Казваше се,че това е невъзможен за решаване проблем,
защото е голямо природно предизвикателство
Нужно бе съдействие от всяка нация на света.
Но ние я намалихме.
И САЩ взе челно място при премахването на химикалите,
които причиняваха проблема.
Така че сега трябва да използваме политическите процеси в демокрацията
и да действаме заедно, за да решим тези проблеми.
Трябва да изградим нова от съществуващата перспектива.
Това е проблем по-сложен от всеки друг, с който сме се сблъсквали.
Помните ли че домашно видео от Земята се върти из космоса?
Един от тези космически кораби продължава да се движи във вселената.
Когато измина 4 милиарда мили в открития космос,
Carl Sagan каза, "Да направим още една снимка на Земята".
Виждате ли тази бледа синя точка?
Това сме ние.
Всяко нещо,което се е случвало в човешката история
е ставало на този пиксел.
Всичките триумфи и всичките трагедии.
Всичките войни,всичките бедствия.
Всичките достижения.
Това е единствения ни дом.
И именно това е важното.
Възможността ни да живеем
на планетата Земя,
да имаме бъдеще като цивилизация.
Мисля,че това е морално задължение.
Време е да разберем задължението си.
Време е отново да се надигнем, за да осигурим бъдещето си.
Няма нищо необичайно в това,което правя.
Необичайното е, че имам превилегията да ви го показвам
като млад човек.
Дами и господа, Г-н Ал Гор.
Това е като отворен прозорец, през който
ясно се вижда бъдещето.
"Виждате ли това?" каза той, "Виждате ли това?".
"Това е бъдещето , в което ще прекарате живота си".
Бъдещите поколения
може би ще имат причина да се запитат,
"Какво са си мислили нашите родители?
Защо не са се събудили, когато са имали своя шанс?"
Трябва да чуем въпроса им сега.
An Inconvenient Truth (2006) ЕДНА НЕУДОБНА ИСТИНА