25
Strach a chvění
podle románu Amélie Nothomb nakladatele Albina Michela
Narodila jsem se v Japonsku.
Strávila jsem tam prvních pět let mého života.
Opustit Japonsko bylo pro mě hodně těžké
Doba odloučení způsobila, že jsem dospěla...
k rozhodnutí znovu žít v Japonsku.
A také pracovat.
Musela jsem přijmout jakoukoli práci,
abych mohla znovu žít v zemi, o které si myslím,
že je to můj domov.
Tady chci zůstat, v opravdovém Japonsku.
TOKIO, 8. ledna 1990
Pan Haneda byl nadřízeným pana Omochi,
...který byl nadřízený pana Saito,
...který byl nadřízený paní Mori,
...která byla moje nadřízená.
Já sem nebyla ničí nadřízená.
Ve společnosti Yumimoto jsem byla k dispozici všem.
Ale byla jsem pyšná.
Získání práce tlumočníka v důležité japonské firmě...
nebylo lehlé.
Už od prvního dne začínám "vylétávat z okna".
Paní Amélie?
Proč jste mi neoznámila, že dnes přijdete?
Jmenuji se Saito, jsem vedoucí účetního oddělení.
Pojďte se mnou.
Představím vás mému šéfovi, panu Omochi
Tak se podle toho chovejte.
Omluvte nás, prosím.
Zde je kancelář pana Haneda,
generálního ředitele Yumimoto.
Nemyslete si, že se s ním někdy budete moci setkat...
Tady je váš pracovní stůl,
naproti sedí vaše nadřízená, paní Mori.
Od rána je na schůzi,
uvidíte se za chvíli.
Pánové!
Představuji vám novou kolegyni, paní Amélie.
Máte ráda výzvy?
- Ano. - Skvěle. Zde je můj návrh:
Pan Adam Johnson mě pozval v neděli na golf.
Pomozte mi napsat dopis v angličtině, že jeho pozvání přijímám.
Kdo je pan Adam Johnson?
To nebude nic těžkého,
napsat dopis.
"Pan Saito je potěšen a rád si s panem Johnsonem zahraje golf.
s úctou pan Saito."
Znovu!
Asi bych neměla být tak slušná, možná jsou důvěrní přátelé.
Napíšu to stručně a s odstupem.
"Pan Saito oznamuje, že pozvání pana Johnsona přijímá
a těší se až si v neděli s Vámi zahraje golf.
Znovu!
Měla sem se zeptat, co dělám špatně.
Ale bylo mi jasné, že můj šéf netoleruje dotazy.
Znovu!
Bylo by to snazší, kdybych věděla, jakým způsobem mám odpovědět záhadnému panu Johnsonovi.
Znovu!
Znovu.
Znovu!
O pár hodin později jsem napsala celý román o tom zatraceným golfu.
Zadání náhle nabylo nečekané formy:
"Drahá slečno, vaše nádherné oči způsobily, že umírám samou láskou," tomu dodá pikantnosti.
Paní Mori je tu. Takže teď budete pracovat s ní.
Zatím mi přineste kávu.
Jděte!
Mori-san?
Fubuki Mori. Můžete mi říkat Fubuki.
Byla jsem fascinována jejími nádhernými tvary.
Nemůže být něco krásnějšího než japonská krása.
Alabastrová pleť, vlídný pohled,
nos jako vytesaný z mramoru,
ústa dokonale jednoduše vykrojena
a ten její charakteristický způsob chůze
dělá z ní nedostupné umělecké dílo,
překvapivě vysokého vzrůstu.
Fubuki byla dokonalou ukázkou japonské krásy.
V její tváři se odrážela krása starého Japonska,
symbol urozené dívky z dávných časů.
Jejím osudem bylo vládnout světu.
Yumimoto byla jedna z největších korporací ve světě.
Pan Haneda řídil sekci Import-Export.
Katalog této sekce byla obrovská skříň:
začínala u finského sýru a končila u singapurské sody,
přecházela přes kanadské skelné vlákno a francouzské závěsy.
Nic, co by mě zajímalo.
Obrat společnosti Yumimoto překračoval lidské chápání.
Od určitého množství nul, překonala čísla všechny hranice běžné aritmetiky,
aby se tak ocitla v oblasti abstraktních výpočtů.
- Ahoj, Amélie. - Ahoj.
Všechno to papírování bylo nudné.
Tohle není práce, na kterou bych měla kvalifikaci.
Nevím, jakou roli hraju ve společnosti.
Ale já přece chci pracovat v japonské společnosti.
Ale nejprve bych měla poznat kolegy.
Aby vypadalo, že pracuji,
rozhodla jsem se naučit nazpaměť seznam pracovníků Yumimoto.
I členy jejich rodin.
Dny ubíhaly a pan Saito po mně nic nechtěl,
jen vařit kávu.
Když začínáte v japonské firmě, nic víc nečekejte.
Začínáte od "přines, podej".
Vážím si funkce nošení kávy.
Začala jsem tu roli brát víc vážně,
protože byla jediná, kterou jsem dostala.
Pro pana Unaji kávu s mlékem, dvě kostky cukru, o desáté.
Pro pana Mizuno jedna Coca-Cola každou hodinu.
Pro pana Okada anglický čaj s mlékem.
Pro Fubuki zelený čaj v devět, černá káva v poledne,
zelený čaj ve tři a pro ostatní černou kávu.
Pan Omochi přijme důležitou delegaci z partnerské firmy.
Kávu pro třináct lidí.
Hned!
To je pro mě jednoduchý úkol.
Děkuji, že jste přišli.
Tato schůze je začátkem série schůzí,
které se budou konat každý měsíc.
Děkujeme za pozvání.
Káva, prosím.
Příště dostanete pozvání od nás.
Pardon.
Cukr, smetanu?
Tady je zpráva o úspěších společnosti v uplynulých dvou letech.
Prosím...
káva.
Odkud je ta služebná!?
Co se děje?
Proč mluvila Japonsky?
Hned s tím něco udělej.
Amélie-san!
Za mnou!
Naši hosté jsou uraženi.
Vaší prací bylo jen přinést kávu,
ale vy musíte všem ukazovat, jak umíte perfektně japonsky.
Ale... Japonština je můj druhý jazyk.
Mlčte!
Nemáte žádné právo odporovat. Pan Omochi je velmi naštvaný.
Ti lidé jsou nejváženějšími partnery naší firmy.
Jak může být zachována diskrétnost jednání
před cizincem, který umí japonsky!?
Od teď nemluvte japonsky!
Zapomeňte, že umíte japonsky!
Jasný?
Ale...pane, právě protože umím japonsky
mě Yumimoto zaměstnala.
Je mi to jedno, nechci o tom slyšet! Já jsem tady šéf a já dávám rozkazy.
Ode dneška zapomeňte, že mluvíte japonsky!
Ale to je nemožné.
Nikdo nesplní takový rozkaz.
Vy byste měla. Poslušnost, to je to, co musí váš západní mozek pochopit.
Japonský mozek možná dokáže zapomenout na jazyk,
ale západní to nedokáže.
Pochopitelně vím o tom...
zkuste to aspoň předstírat.
To můj nadřízený dává rozkaz.
Rozumíte?
Podání výpovědi by asi bylo v této situaci to nejrozumnější.
Ale stálo mě hodně úsilí sehnat tuto práci.
Tolik námahy, než jsem se naučila japonsky.
Přece to po prvním měsíci nevzdám.
Ale jak splnit rozkaz pana Saito?
Jestliže je špatně, že se cizinec učí japonsky, proč Japonci se učí francouzsky?
Mori, její jméno Fubuki, znamená "les".
Co vám řekl?
Přikázal mi, abych zapomněla mluvit japonsky.
Mluvila jste japonsky, když jste podávala kávu?
Nesnáším pana Saita.
Blbej idiot.
Ne, pletete se.
Zřejmě jste příliš milá na to, abyste viděla druhou stranu.
Není snad směšné vydat takový rozkaz?
Uklidněte se Amélie. On neměl na vybranou,
ten příkaz nebyl od něj, ale od pana Omochi.
Takže pan Omochi je taky idiot!
Pan Omochi je velmi zvláštní muž.
Je viceprezidentem, s tím nic neuděláte.
A co kdybych si promluvila s panem Haneda?
Naším generálním ředitelem. Jaký je to člověk?
Výjimečný! Velmi chytrý a milý člověk.
Ale nemyslím, že je dobrý nápad mu o tom říct.
Vy můžete jen apelovat na svého přímého nadřízeného...
a to jsem já.
Děkuji, Fubuki.
Rozumím.
Vím, že mi nemůžete pomoci,
ale děkuji vám, že jsem se vám mohla svěřit.
Teď se cítím o hodně líp.
Co znamená japonsky vaše jméno?
Vánice.
To je krásné jméno.
Narodila jsem se během sněžné bouře.
Ach.
Narodila jste se v nádherným dni...
a v nádherném městě Nara, kde zvonily zvony.
Jak víte, že jsem se narodila v Nara?
Mám to z bulletinu zaměstnanců společnosti.
Já sem se taky narodila v Kansai.
V městečku Shukugawa nedaleko hory Kabuto.
Jsem ráda, že jsme obě z Kansai.
Je to místo, kde bije srdce japonských tradic.
Moje srdce tam taky bije odjakživa.
Strávila jsem tam nádherné dětství.
Já sem tam žila jen do mých pěti let.
Ale moje srdce tam zůstalo.
Vraťme se do práce.
Je skvělé mít takovou kolegyni jako je Fubuki Mori.
Sněžná bouře v lese.
Začala jsem podávat kafe bez zdvořilostních frází.
Kolegové se divili mé proměně z bílé gejši
na otravného kapra.
Ale já mám na lepší práci.
Na nic sem se nikoho neptala a vzala jsem si na starost roznášení pošty.
Bavilo mě jezdit s tím velkým vozíkem.
Pošta!
Neučila jsem se seznam zaměstnanců nadarmo.
- Vaše pošta, pane Shiranai. - Děkuji.
Malý Yoshiro má dnes tři roky. Všechno nejlepší!
Nejvíce mě na té práci bavilo, že jsem mohla několikrát denně
zastavit se u okna a obdivovat krásné Tokio.
Amélie-san!
Za mnou!
Aniž byste se někoho zeptala, vzala jste si na starost poštu.
Takový druh iniciativy je vážné provinění. Prosazování sebe sama je velká chyba!
Doručovatel...
se ráno mohl zbláznit,
protože si myslel, že byl propuštěn.
Omlouvám se.
Nemůžete ostatním jen tak krást práci.
Pomůže, když se půjdu omluvit?
Zpátky do práce.
Hned!
Do jaké práce? Nemám žádnou práci.
Pane?
Všimla jsem si, že kalendáře málokdy ukazují správné datum.
- A co má být? - Mohla bych je opravit?
Dobře.
Konečně mám svu práci.
Byla ze mě nastavovačka kalendářů.
Líbila si mi moje nová funkce a taky jsem mohla pobavit kolegy.
V pořádku Amélie? Není ta práce moc vyčerpávající?
Ovšem, strašně. Beru vitaminy, abych se vůbec udržela na nohách.
Děkuji.
Nejlepší to bylo vždy na konci měsíce,
Ale já sem se ptala, jestli můžu opravovat kalendáře.
O to nejde. Ale těmi představeními rušíte koncentraci pracovníků.
Tohle zkopírujte.
Je to posunuté mimo střed.
Znovu.
Pořád je to posunuto.
- Nezdá se mi... - Co? Jak to mluvíte s nadřízeným?
Promiňte.
Ale tentokrát jsem si na to dávala pozor.
Ale asi ne dost.
Podívejte.
Kde je chyba?
Šířka od textu k okraji listu není konstantní.
Ale líp už to zkopírovat neumím.
Použila jste automatický podavač?
- Ovšem. - No právě. Nemůžete použít podavač.
Není to s ním přesné.
Ale bez podavače to bude trvat několik hodin.
No a co? Stejně nemáte žádnou práci.
Rozumím. To byl trest za ty kalendáře.
Konečně to mám hotové.
To je provozní řád golfového klubu pana Saita.
Náhle se mi chtělo brečet při pomyšlení na ty nevinné stromy,
které musely padnout, abych mohla být potrestána.
Znovu mně to připomnělo, že jméno Fubuki znamená "les".
- Dobrý večer. Já sem... - Pan Tenshi, že?
- Jste vedoucím mléčných produktů. - Ano.
- Ale, pane... -Ano, je pozdě, ale musím tohle zkopírovat sám.
Prosím.
- Proč nepoužíváte podavač? - Pan Saito mi to zakázal.
Rozumím.
- Promiňte, vy jste ta paní z Belgie? - Ano.
To je výborné. Právě pracuji na novém projektu zabývající se obchodem s Belgií.
Pomohla byste mi s výzkumem?
Tady jsou podrobnosti: jistá belgická mlékárenská společnost
vyvinula proceduru získání tuku z másla.
Myslím si, že v odtučněném másle je budoucnost.
Taky si myslím.
- Mohla byste přijít zítra ke mé do kanceláře? - Ano.
- Ahoj, Fubuki. - Ahoj.
Pan Saito chce, abyste to udělala znovu. Prý to není vycentrované.
Určitě se na to ani nepodíval. Každou stánku jsem vyměřila na milimetr,
zabralo mi to několik hodin. A všechno jen kvůli nějakému řádu golfového klubu.
On vás umučí.
Nedělejte si starosti, mě to baví.
Fubuki? Jste na mě milá, mám štěstí, že tu jste.
Budu potřebovat kompletní zprávu na téma toho nového produktu...
v rámci možností co nejpodrobnější.
můžete použít kancelář pana Saitama, je na služební cestě.
Dobře. Budu tam.
Tenshi znamená "anděl". Na pana Tenshi jméno pasovalo dokonale.
Nejenže mi dal volnou ruku, ale sám byl iniciativní.
V Japonsku je neobvyklé, pouštět se do velkého rizika.
Náhle jsem cítila, že jsem panu Tenshi bezmezně oddána,
oddána jako každý Japonec svému šéfovi.
Bojovala bych za něho až do konce, jako samuraj.
Máte aktuální statistiku stravovacích zvyků Japonců?
Ovšem.
Jak můžete vidět, spotřeba másla vzrůstá.
Jste jedinými vlastníky patentu?
Máme výhradní právo. Je to úplně nová technologie, od které si hodně slibujeme...
...oproti původní staré. Hned vám to pošlu faxem.
Děkuji. Hodně jste mi pomohl. Pozdravujte ode mě Belgii.
Nespala jsem celou noc.
udělala jsem zprávu století.
Je to lepší, ale to ještě to není ono.
Znovu.
Amélie, vaše zpráva je vynikající.
Mám se zmínit na schůzi, že jste to napsala vy?
Ne. Vyčítali by vám, že jste moc důvěřivý.
Ano, asi máte pravdu.
A kdybych řekl panu Saito a panu Omochi,
že mi pomáháte.
Byl by pan Saito naštvaný?
Naopak. Myslím, že by byl rád, kdyby se mě zbavil.
Ach tak. A kdybych se prohlásil autorem té zprávy já,
nebudete dotčena?
Naopak. Bude mi ctí.
Konečně se mi vrátila moje sebedůvěra.
Myslím, že vím, co znamená ostrá represe.
Po pár dnech se ukázalo jak jsem byla naivní.
Já sem to panu Tenshi říkala...
Jste oba zrádci! Jedovatá zmije! Pokrytci!
Najednou sem rozuměla mnoha aspektům japonské historie.
Byla jsem připravena na všechno, jen nějak potlačit ten křik.
bylo to horší než milión Číňanů,
jako kdyby někdo zavraždil japonského císaře,
jako kdybysme byli nějací zrádci.
Tanshi! Chcete potopit naši společnost?!
Pan Tenshi za nic nemůže. Já jsem jediným viníkem.
Prosila jsem ho, aby mě pověřil napsáním té zprávy.
- Opovažujete se hájit!? - Naopak, říkám, že jsem vinna.
Opovažujete se hájit tu zmiji!?
On nepotřebuje, aby ho někdo hájil. Pan Tenshi s tím nemá nic společného.
Chcete říct, že mluvím nesmysly!?
To je nehorázná drzost!
Vůbec ne, povídám že pan Tenshi...
Prosím pane, nemějte jí to za zlé, ona nevím o čem mluví.
Ona je cizinec, je mladá a nemá zkušenosti.
Je to všechno moje vina.
- Zřejmě ani pro to nemáte žádnou omluvu. -To je pravda.
Ale chtěl bych zdůraznit, že zpráva je velmi dobrá na to, jak rychle ji Amélie napsala.
- O to nejde! Ta práce náležela panu Saitano. - Byl na delegaci.
- Udělal by to později! - O tento projekt má zájem mnoho jiných společností.
Nemohli jsme čekat na návrat pana Saitana.
Pochybujete o práci pana Saitana?!
Samozřejmě, že ne.
Ale neumí Francouzsky a nebyl v Belgii.
Amélie zná Belgii dokonale.
Mlč! Dost toho pragmatismu.
- To je věc lidí ze západu! - Prosím, odpusťte mi moje západní myšlení,
ale je špatné se snažit vydělat peníze?
Vás upozorňuji, že to byla vaše první a poslední zpráva. Jasné?!
Teď mi zmizte z očí! Nikdy už vás nechci ani vidět!
Omlouvám se, že jsem vás do toho zatáhl.
Nemusíte se omlouvat. Nikdy nezapomenu na vaši laskavost.
To bylo hodně odvážné.
Neměl jste říkat, že to byla moje zpráva.
Já mu to neřekl, pamatujete si na náš rozhovor?
Chtěl jsem to soukromě probrat s panem Haneda, to byla naše jediná šance.
Říct to panu Omochi, to by byla katastrofa.
Takže to byl Saito?
Ten zatracenej bastard!
Takhle o něm nemluvte.
On není tak zlý, jak vypadá.
On to nebyl.
Pan Omochi nalezl zprávu na svém stole.
A já vím, kdo ji napsal.
- Saitama? - Ne.
Opravdu to chcete vědět?
Samozřejmě.
Byla to paní Mori, byl tam její podpis.
Fubuki?
Tomu nemůžu uvěřit.
Fubuki by něco takového neudělala.
Proč by dělala? Má něco proti vám?
Ne, ne. O mě jí nešlo.
Ve skutečnosti ublížila víc vám, než mě.
Na dlouhou dobu jste ztratila šanci na povýšení.
Fubuki je moje přítelkyně.
Ano. Do té doby, dokud opravujete kalendáře,
a kopírujete provozní řád golfového klubu.
Ale čeho se obávala?
Roky dřela, aby se dostala tam, kde je dnes.
Nemohla připustit, abyste se dostala
na stejnou pozici za tak krátkou dobu.
Těžko tomu uvěřit. To bylo...
To bylo od ní hnusný.
Já vím jen to, že ta léta ve firmě
byla pro ni opravdu těžká.
Chce tedy, abych trpěla jako ona.
Amélie, je jí 29 let a je svobodná,
víte co to znamená v Japonsku?
Obětovala 7 let jen práci.
A protože byla příliš zaneprázdněna prací, propásla mnoho příležitostí vdát se.
Její reakce proti vám pochází... z jejího nitra.
- Musím si s ní promluvit. - Je to opravdu nutné?
Není jiný způsob, jak to vyjasnit.
Před chvílí jste diskutovala s panem Omochi, když on nám nadával.
Myslíte si, že rozhovorem s paní Mori to urovnáte?
Pokud to chceme vyřešit, musíme si o tom promluvit.
Právě, že to bude ještě horší.
Nemějte strach, o vás se nezmíním.
Musím si to sní vyjasnit.
Fubuki.
Můžeme si promluvit?
Proč jste to udělala? Myslela jsem, že jsme přítelkyně.
- Nechápu to. - O co jde?
- Zapíráte, že jste mě podrazila? - Nemusím nic zapírat. Řídila jsem se pravidly.
A pravidla jsou důležitější než naše přátelství?
Přátelství? Jen se snažím vycházet s kolegy.
Teď asi spolu moc dobře vycházet nebudeme.
Pokud se omluvíte, já na to zapomenu.
Máte divný smysl pro humor.
Myslím to vážně.
Udělala jste velkou chybu.
Zvláštní. Našla jste zalíbení v udávání kolegů?
Zvláště v zemi, kde se cení čest.
Myslíte, že vy mi můžete dávat morální lekce?
-Proč si myslíte, že s vámi mluvím? -To nevím.
A co třeba, že bych to chtěla mezi námi urovnat?
Dobře. Tak začněte.
Vidím, že jste chytrá. Co to se mnou hrajete za hru?
Nebuďte tak domýšlivá. Je do vás vidět jako do otevřené knihy.
Pak tedy víte, jak jsem naštvaná.
Rozumím, ale není to na místě.
Protože já mám důvod být naštvaná.
Chtěla jste získat něco, co nepatřilo vám.
Jen jsem se snažila využít šanci. Vám by to nijak neublížilo.
Já jsem dostala toto místo sotva před rokem.
Ale usilovala jsem o něj mnoho let.
A vy si myslíte, že dostanete podobné za několik týdnů?
Takže o tohle šlo.
Chcete, abych trpěla.
Jak dětinské.
A vy si myslíte, že se chováte jako dospělý člověk?
To vy jste dětinská.
Já jsem vaše nadřízená. Kdo vám vůbec dovolil se mnou takhle mluvit?
Máte pravdu.
Nemám žádné právo, to je pravda,
ale jsem hodně zklamaná.
Protože jsem vás obdivovala.
Já nejsem zklamaná. A už vůbec vás neobdivuji.
Další den ráno jsem od paní Mori dostala nový úkol.
Nebudete měnit oddělení, ale ode dneška se budete zabývat účetnictvím.
Co? Já a účetní? Proč ne rovnou zápasnice sumo?
Účetnictví je široký pojem. nebudete potřebovat žádnou kvalifikaci.
Tady jsou faktury z posledního týdne.
Zde je katalog jedenácti oddělení.
Vaše práce bude velice jednoduchá.
Nejdříve seřadíte faktury podle data
a potom podle oddělení.
Tady na příklad faktura na 20 milionů za sýr Ementaler.
No prosím, jaká náhoda.
Z oddělení mléčný produktů vezmete knihu faktur a napíšete datum, firmu a částku.
Až budete mít faktury zapsané i roztříděné, dejte je do zásuvky.
- To se nezapisuje do počítače? - Samozřejmě, na konci měsíce.
Pan Unaji vkládá všechna data do počítače.
On pak přepíše vaši práci.
Ušetří mu to hodně času.
Opravdu to nebylo obtížné.
S výjimkou prvních dní, kdy jsem měla pochyby, co do výběru registru.
Co je Reming ltd.?
Neželezný kov. MM oddělení.
A Gunzer GMBH?
Gunzer? Oddělení CP.
Ta práce byla nekonečná nuda.
Tím líp. Mohla jsem obdivovat božskou tvář své udavačky.
Míjely týdny a já jsem začínala být spokojená.
Vlastně mě fakturování bavilo.
Nemám nic proti, abych zbytek svýho života věnovala tomu blaženému účetnictví.
Ale jsem příliš bystrá na to, abych u toho zůstala,
zatím se můj mozek upjal k bezmyšlenkovému opakování.
Objevila jsem, že mi bylo zadáno něco velmi těžkého.
Zapisovat všechna ta krásná čísla, to bylo štěstí.
Fubuki měla pravdu, hodně jsem se mýlila, co se týče pana Tenshi.
Má mysl nenáleží k myslím dobyvatelů,
ale k myslím krav, jež se pasou na kupách faktur...
v očekávání že přijede další vlak.
Jak nádherné bylo žít a nemít ani pýchu, ani rozum.
Na konci měsíce pan Unaji zapisoval mou práci do počítače.
Byla jsem velmi hrdá, že jsem užitečným článkem řetězu.
To je zajímavé.
Amélie!
Co to je?
To je faktura firmy GMBH ze dne...
GMBH? Co to je GMBH?
To mi vysvětlete, co podle vás znamená GMBH?
Německá firma.
Ach tak? A proč GMBH pokaždé vystupuje pod jinými názvy?
To jsou pobočky.
Blázne! GMBH je německá obdoba anglického ltd. a francouzského S.A.
Pletete si jedno s druhým,
co spolu nemá nic společného.
To je, jakobyste použila ltd. pro všechny anglické firmy, se kterými spolupracujeme.
Zabere mnoho hodin, než opravíme vaši chybu.
Ale v tom Německu je opravdu... to jejich divné GMBH.
Jste opravdu bez rozumu.
Takže je to vina Německa?
V pořádku, uklidněte se, přece jsem to nemohla vědět.
Opravdu? Vaše země sousedí s Německem.
My jsme z druhého konce světa a víme o tom.
Málem ze mě vyletěla ironická poznámka na téma japonsko-německých vztahů.
Ale díky bohu jsem se udržela.
Na co čekáte? Nestůjte tu.
Jděte pro ty faktury z minulého měsíce.
Potřebovali jsme tři dny, abysme opravily registry.
Ale ráno třetího dne...
Co je? Co zase udělala?
Jakmile se objeví víc než čtyři nuly, nesmíte je přepsat.
Podívejte se, na všech fakturách je jich moc anebo málo.
Opravdu, máte pravdu.
Jak dlouho budeme ještě opravovat vaše blbé chyby?
Je tam moc nul. To není možné.
Mlčte!
- Měla byste se stydět! - Je mi to líto.
- Ale není.
Myslíte si, že jsem slepá?
Děláte to proto, že se mi chcete pomstít.
- Přísahám, že to není pravda. - Nenávidíte mě, protože jsem to na vás řekla.
A teď jste se rozhodla, že mě budete zesměšňovat.
Ale to já se zesměšňuju, ne vy.
To já vám zadávám práci.
Jsem vaše nadřízená a zodpovídám za vás
i za vaše chyby.
Dobře o tom víte, ale schválně se chováte jako všichni ze Západu,
stavíte vlastní hrdost nad zájmy firmy.
Jen proto, abyste se mi pomstila, neváháte sabotovat účetnictví.
Neudělala jsem to schválně.
Vím, že nejste moc chytrá,
ale nikdo není tak hloupý, aby dělal takové chyby.
- Ovšem, já. - Dost už!
Nepochybuji o tom , že jste to udělala schválně.
Fubuki, přísahám na svoji čest, že to bylo náhodou.
Čest? Co vy víte o cti?
I my ze západu si vážíme cti.
Skutečně? Takže, čestně ze sebe děláte pitomce?
Nemyslím si, že jsem tak hloupá, jak tvrdíte.
Tak si to ujasněme. Jste zrádce nebo hlupák?
Jedno nebo druhé, není jiná možnost.
Je. Jsou lidé, kteří neumí pořád dokola opisovat čísla.
- V Japonsku takoví lidé nejsou - Nikdo nepochybuje o vaší nadřazenosti.
Pokud jste opravdu tak opožděná, mohla jste to říci dříve.
Jde o to, že nevím o tom, že bych byla tak opožděná.
Za prvé, kdosi mě požádal o dělání účetnictví.
Opisování sérií čísel, nevyžaduje žádnou kompetenci.
Nedokážu se soustředit na práci, která mě nenadchne.
Tak vy potřebujete nadchnout?
Zvláštní.
- To není normální? - Dobře. Dám vám prácí, která vás nadchne.
Zkontrolujete účetnictví.
Znovu?
Ne, tohle je něco jiného. Tohle je práce, která povzbudí mysl.
Tady je například výkaz cesty pana Shiranai do Dusseldorfu.
Přepočítáte to na jeny
a eventuálně se podívejte, jestli tam nejsou nesrovnalosti.
Je to pochopitelně v markách.
Nezapomeňte, že se kurs mění každý den.
Tak začala moje nejhorší noční můra v mém životě.
Ztratila jsem pojem o čase a oddala se věčnému utrpení.
Co zase?
Povzbudila ta práce vaši mysl?
Zvyknete si.
Nezvyknu si.
Nikdy to neukazovalo správný výsledek
nebo aspoň přibližný.
Je to jednoduché, podívejte.
Celková částka výdajů pana Saitama v jenech.
Za tři minuty a padesát sekund,
Fubuki udělala to, co já neudělala za dvanáct hodin.
- Kolik výdajů jste udělala? - Žádný.
Žádný? Za celý týden?
Všechno to musí být hotové nejpozději do konce měsíce.
Už sem vám to říkala.
Byla jsem v pekle.
Čísla, jejichž skromnou pythagorovskou jednoduchost jsem vždy obdivovala,
se stala mým nepřítelem.
Kalkulačka byla taky proti mě.
Jako kdybych je ponořila do bramborového pyré.
Změkla jako bláto.
Čtyři mé prsty byly úplně ochromeny.
Moje prsty byly strašně neobratné a pomalé,
jedině ukazováček byl ještě schopen zmáčknout tlačítko.
Na každé nové číslo jsem hleděla s údivem,
jako když Robinson uviděl domorodce.
Později moje ruka úplně zkameněla.
Má hlava se nepřestala otáčet mezi kartou a kalkulačkou,
aby se ujistila, že po cestě nezapomněla na nějakou desetinu nebo nulu.
Nejzajímavější bylo to, že i když jsem to několikrát kontrolovala,
vždy se tam objevila nějaká chyba.
Co se děje?
Mám syndrom bramborového pyré.
Moje ruce jsou naprosto paralyzovány.
Myslela jsem, že budu vypadat sympaticky s tou historkou s bramborami,
ale spatřila jsem výsledek mého pokusu v jejím kouzelném pohledu
"Všechno je jasné, opravdu je myšlenkově slabší."
Jsou všichni...
Belgičané stejní jako vy?
Protože vy jste první Belgičanka, kterou jsem poznala.
Kdepak, žádný Belgičan není jako já.
Aha, tak to je dobře.
Připadá vám to legrační?
Není dovoleno se špatně chovat k bláznům.
Není to hezké.
Vím, jen nikdo mi neřekl, že jednoho budu mít pod sebou.
To by mě ani ve snu nenapadlo.
Nechápu, co je na tom směšné.
To je projev mé psychomotorické nemoci.
Dovolíte mi, abych tu ode dneška mohla zůstávat do noci?
Ve tmě vám to myslí líp?
- Doufám - Dobře. Jedna noc bude stačit?
Určitě ne, zůstanu do konce měsíce.
Mám tu všechno, co je potřeba.
Pracovala jsem celou noc.
Ale bez žádného výsledku.
Tak co?
V průběhu druhé noci bdění, se má mysl zachvěla.
Stala jsem se Sysifem knih.
Podobna mytickému hrdinovi jsem se nikdy nevzdávala.
Ale i tak jsem dělala zázraky.
Tisíckrát jsem se mýlila, ale každá chyby byla jiná.
Pro každý výpočet jsem dostala tisíc různých výsledků.
Měla jsem v sobě kus génia.
A stále více mě krásná Fubuki otupovala.
Co se tak díváte?
Přemýšlím o tom, že po japonsku to samé slovo označuje vlasy i Boha.
A taky papír.
A teď se vraťte ke svým papírům.
Promiňte.
Jsem ospalá.
Ve vašem jménu je slovo "sníh".
Moje v japonštině znamená "déšť".
Sníh a déšť.
Vaše je sníh, moje je déšť.
Ale na dlani máte nakonec to samé.
Snažíte se nás přirovnávat?
Čím jste chtěla být jako dítě?
Mistryně střelby z luku.
Samozřejmě.
To se k vám hodí.
Když jsem byla malá.
Chtěla jsem být bohem.
Později jsem snížila svoje ambice a chtěla jsem být Kristem.
Ale to bylo ještě pořád příliš,
vybrala jsem si tedy: mučedník.
Ale ani to nebylo ono.
A potom?
Stala se ze mě účetní v Yumimoto.
Nemohla jsem spadnout níž.
Myslíte?
Proč mě neodvedla za dveře?
Konečně. Poslední noc v měsíci.
Moje třetí probdělá noc.
Té noci se stala nezvyklá věc.
Má mysl náhle přešla na druhou stranu.
Najednou už jsem nebyla zničená.
Moje tělo bylo tak umučeno nestálými omyly, že nezbylo místo už ani na ten nejmenší zlomek.
Byla jsem volná.
Nikdy sem necítila takové osvobození.
Byla jsem Bohem.
Fubuki,
ty rozkazuješ
ale já vládnu.
Vládnu čestně.
Jsem Kristus počítačů.
Jak je velký,
jak krásný.
Je skvělé posilnění vědět, že to končí.
Budu se snažit udělat z ostatních dnů mého života umělecké dílo.
Ráno to povím mým katům.
Zklamala jsem, zabijte mě.
Ať mi Fubuki utne šavlí hlavu.
Pokrývá se smetím, aby se jí nikdo neodvážil dotknout.
Učinila se nedotknutelnou.
To je přesně její styl.
Nemá žádnou důstojnost.
Pořád se musí ponižovat.
Myslí si, že nad ní ztrácím kontrolu.
Bohužel se mýlí.
Byla mi velká zima.
Až se příště rozhodnete převléci za bezdomovce,
udělejte to prosím někde jinde než v práci.
V Japonsku většinou sedají pod mostem.
Všude jinde bych byla na místě propuštěna.
Ne tak v Japonsku.
Spaní ve smetí? To už tu bylo.
Japonsko je země, která ví, co je to zlomit se.
Vy jste Amélie?
Jsem velmi potěšen, že jsem vás konečně poznal.
Neuvěřitelné... Šéf tohoto místa mučení, ponížení a pohrdání,
byl tou skvělou lidskou bytostí.
To byl můj nadřízený.
Jaké bylo jeho tajemství?
Nebo že by Bůh vládnul peklu?
Co tu děláte? Neplatím vás za courání po chodbách.
Všechno bylo jasný; v Yumimoto byl Bůh ředitel,
a zástupcem ředitele byl ďábel.
Chtěla jsem uklidit sama.
Takovou práci byste možná zvládala.
Fubuki, máte pravdu.
Ta práce je na mě moc složitá.
Někomu chybí prostorová orientace a někomu jako mně,
chybí orientace v číslech.
Slavnostně vám prohlašuji,
že se zříkám úkolů, které mi byly svěřeny.
Ale stálo vás to tolik času.
Dnes večer je to naposled.
Dejte mi to.
Moji nadřízení konečně pochopili, byla ryzí neštěstí
Ať se ničeho ani nedotkne.
Jen musím dělat svoji práci:
Nalévat čaj a kávu,
pozorovat moji nadřízenou
a neodborně používat kalkulačku
doplňuje můj totální nedostatek ambicí.
Až do dne, ve kterém jsem uslyšela odlehlý hřmot hory.
Paní Mori!
Jste ostuda společnosti!
V jedné chvíli se moje uši pro japonštinu uzamknuly.
Nikdy bych si nepomyslela, že by se čestná Fubuki dopustila nějakého prohřešku.
Najednou mi to došlo.
Pan Omochi nadával slečně Mori.
V simultálním překladu, by to bylo ve smyslu:
"Tak, vážím 150 kilo a ty 50,
oba vážíme 200 kilo a to mě rozčiluje.
Moje sádlo mi znesnadňuje pohyby, měl bych problém tě uspokojit.
Ale díky mé váze tě můžu převrátit, přitisknout a to miluji.
Zvláště když se na to dívají ti kreténi kolem.
Miluji, že trpí tvá hrdost,
miluji, že nemáš právo se bránit,
Miluji tenhle druh znásilnění!
Nejednejte se mnou jako s idiotem.
Prosím, nekřičte na mě!
Vaše chování k nadřízeným je nepřijatelné!
Nehodné zaměstnance společnosti. Yumimoto!
Potom jsem udělala velkou hloupost.
Fubuki, je mi opravdu trapně.
Ale jsem tu.
Jsem s vámi.
Co po mně chcete!?
Co tady děláte?!
Nezlobte se. Jen sem vás chtěla utěšit.
- Projevit přátelství. - Buďte zticha!
Běžte pryč!
Přišel jsem pozdě.
Slečna Mori trpěla.
Ale chtěla si zachovat tvář.
A nechtěla, aby ji někdo viděl plakat.
Nikdo ji nikdy neviděl plakat.
To, co jste právě udělala, byla vaše největší pomsta.
Jako byste chtěla vysát její ostudu a nasytit se jí do poslední kapky.
Ale já jsem to tak nemyslela.
Dávejte si pozor, Amélie.
Hodně štěstí.
Mám pro vás nový úkol. Pojďte za mnou.
Běžte napřed.
Dovnitř.
To je vaše nové pracoviště.
Když se spotřebují všechny ručníky, musíte je včas doplnit.
A hlídejte, aby v každé kabině byl toaletní papír.
Vše potřebné najdete zde.
Dobře to zamykejte.
Tento nástroj se používá takto.
Nějaké otázky?
Koho jsem nahradila na tomto místě?
Nikoho.
Všechny uklízečky šly do důchodu?
Pochopitelně, že ne, ale chodí jen večer.
A během dne tu často chybí toaletní papír nebo ručníky.
Anebo je mušle špinavá. Infekce není moc dobrá věc.
Zvláště pokud jste host ze zahraničí.
Ale díky vám už nebudeme muset trpět takovými nešvary.
Málem bych zapomněla. Za pánské záchody jste odpovědná také.
Opět. Jako malé dítě chci být Bohem,
později Ježíšem a nakonec mi nezbude nic jiného,
než být zase mučedníkem.
Stejně tak budu muset zredukovat svůj sen
pracovat jako tlumočník v japonské firmě.
Nicméně se ze mne stala účetní.
A ze všeho jsem vinila svou neschopnost.
Pak jsem taky měla funkci "podej, přines".
Ale i "podej, přines" bylo pro mě příliš.
A teď jsem se konečně dostala na poslední stupeň:
Uklízečka záchodů.
Prostě, od božství k záchodu, to je cesta!
Tohle všechno ve mně vytvářelo strach a chvění.
Ale čištění mušlí má výhodu, že se nemusím obávat velkého úpadku.
Amélie! Je skvělé mít práci, co?
Na mém místě by každý dal výpověď.
Každý. Ale ne Japonec.
Podepsala jsem smlouvu na jeden rok a vydržím.
Zachovám se jako Japonka, neztratím svou tvář.
Začala jsem pochybovat o svých dojmech z dětství.
Krása mého japonského světa mě očarovala v dětství.
Ten pocit je dodnes hluboko v mé mysli.
Je to neuvěřitelné.
Přivedlo mě to do situací, jaké jsem si jen těžko dokázala představit...
Fubuki počítala s mou výpovědí.
Zůstávaje, odrážela jsem na ni svůj míček,
který ji trefil rovnou do tváře.
Jestli jste si přišla stěžovat, prosím do to ho.
Nechci si stěžovat.
Takže mě chápete.
Ne zcela.
Pokud přijde někdo důležitý, měla bych se někde schovat?
Amélie.
Znovu skvělý pan Tenshi.
Našel způsob, jak dát najevo svůj nesouhlas s mým trestem.
Domluvil se s všemi ze 44. patra, aby nechodili na záchod.
Panu Tenshimu za to moc děkuji.
Kromě toho to všem ve společnosti znepříjemnilo život.
Muži museli na záchod o patro níž,
zbytečně tak mrhali časem v pracovní době.
V Japonsku se tomu říká sabotáž,
jeden z největších japonských prohřešků,
tak ohavný, že se používá francouzského slova,
aby si i cizinec vybavil podobnou podlost.
Zato Fubuki přicházela častěji.
Každý den si dvakrát čistila zuby.
Myslela si, že mě poníží,
zatímco já byla uhranuta její ledovou krásou.
Jako v divadle Racine'a,
Dvě tragické hrdinky se potkaly aby spolu bojovaly válku
způsobenou přemrštěnými city
Opuštěné mužské toalety 44. patra,
jsou už příliš očividné.
To už nemůže dlouho trvat!
Proč děláte všem okolo sebe potíže?
Co jsem zase udělala?
Muži se neodváží jít sem na záchod,
a chodí na toalety dolů do 43. patra.
Zbytečně ztrácejí čas.
Vaše přítomnost je vyvádí z míry.
Já tady nic nehraju. To není žádná lest.
Přestaňte se ospravedlňovat.
Kdybyste měla aspoň trosku důstojnosti, nic takového by se nestalo.
Co s tím má moje hrdost společného?
Když muž jde na toaletu a vy na něj zíráte, tak jako teď na mě,
pak se jim nedivím.
Uklidněte se, ujišťuju vás, že tady na nikoho nezírám.
Tak, proč tedy nechodí sem?
To je normální. Pokud je poblíž žena, jsou nervózní.
A co z toho vyplývá?
- Co by z toho mělo vyplývat? - Nezdržovat se tady!
Nemám tedy vstupovat na pánské záchody?
- Děkuji. - To jsem neřekla.
- Ničemu už nerozumím. - Pokud vstoupí muž, tak vy půjdete pryč,
a počkáte, než odejde.
Ale pokud jsem na dámských záchodech,
Nemůžu vědět, jestli tam někdo je.
- Třeba... - Co?
Byste mohli umístit na pánské záchody kameru,
Potom budu moci sledovat na dámských záchodech situaci naproti.
Kameru na záchody?
To nemyslíte vážně?
- Pokud si toho nevšimnou... - Mlčte!
Opravdu jste tak hloupá?
Asi jste tuhle práci měla dát nějakému géniovi.
Dejte si pozor, co říkáte!
Horší práci mi už dát nemůžete.
Nebuďte si tak jistá.
Nedokážete si představit, s čím se ještě můžete setkat.
Tak mi to řekněte.
Dávejte pozor.
Pokud uvidíte muže, tak běžte pryč.
Nové nařízení jsem musela vzít na vědomí.
Ale z iniciativy pana Tenshi bojkot trval nadále.
Ve skutečnosti se toalety staly divadlem ideologického boje.
Ti co tam dál chodili, dávali vlastně najevo,
že absolutně dodržují nařízení a je jim jedno, že se ponižuje cizinec.
Stejně v Yumimoto pro ně není místo.
Ti, co odmítali podřízené, se tím vyjadřovali:
"Respekt k mým podřízeným mi překáží v zachování kritického pohledu.
ve vztahu k některým jejím kritickým rozhodnutím.
A navíc si myslím že Yumimoto by mnoho získalo zaměstnáním cizinců.
na několika zodpovědných místech, kde by mohli být užiteční."
Amélie!
Fubuki nežertovala,
Zaplatím za svoje hříchy.
Žádný papír! Žádný papír!
Miluju Furyo a jeho komplikované reakce.
V 16 letech jsem považovala způsob smrti Davida Bowieho za pěkný důkaz lásky.
Viděla jste film Furyo?
Ano.
Líbil se vám?
Hudba byla výborná, ale historie byla překroucená.
Možná je to třeba chápat jako metaforu.
Metafora? Čeho?
Na mezilidské vztahy.
Například mezi mnou a vámi.
Mezi námi je stejný rozdíl, jako mezi Ryuichi Sakamoto, šéfem táboru,
a jeho vězněm, Davidem Bowie.
Propast mezi východem a západem.
I přes konflikty stejně mají touhu se poznat.
To není pravda.
Proč?
Vy nejste jako David Bowie.
Možná si nejsem podobná Davidu Bowie,
ale určtě jsme v podobné situaci.
Zadání tak špinavé práce znamenalo, že záměry Fubuki se mnou,
nebyly úplně čisté.
A když si cvičila svou ukrutnost jen na mně,
muselo to být privilegium.
Rozhodla jsem se vidět v tom odlišnost.
Přes sedm měsíců jsem pracovala v toaletách společnosti Yumimoto.
To, co mě zachránilo, bylo "vylétávání z okna".
Ještě dnes musí nacházet kousky mého těla rozházené po celém městě.
Konečně přišel prosinec.
Abych oznámila, že neprodlužuji smlouvu,
rozhodla jsem se přesně dodržovat tradici:
Nikoho neobviňovat a začít zespod hierarchické pyramidy.
V poslední chvíli nějaký démon v mé hlavě zavrčel:
"Řekni jí, že kde jinde bych si vydělala více jako hajzlbába."
"Radši jí řekni, že zůstaneš, jen pokud bude u východu talíř,
na kterém každý, kdo použije WC, nechá 50 jenů".
Chcete mi ještě něco říct?
Moje smlouva končí.
Chci abyste věděla,
s největším lítostí, jakou si můžu dovolit,
nebudu moci ji prodloužit.
Ach tak? A to z jakého důvodu?
Obě jsme hrály komedii,
a tak jsem pokračovala.
Yumimoto mi dala mnoho příležitostí, abych prokázala své schopnosti.
A za to jí budu navždy vděčná.
Bohužel jsem se ukázala nehodná cti, jaká se mi dostala.
To je pravda. A podle čeho usuzujete?
Měla jsem pravdu, její city ke mně byly opravdu komplikované.
Do útoku.
Nemám dostatečné schopnosti pro tuto práci.
Ten groteskní důvod závislosti jí dělal dobře.
To si též myslím.
A odkud se podle vás bere ta neschopnost?
Z hlubin západního mozku...
To určitě také,
ale bylo by chybou tvrdit že všechny západní mozky trpí stejnou úchylkou.
Nemyslíte, že je to spíš váš nedostatek?
Určitě.
Zpočátku jsem si myslela, že chcete sabotovat firmu.
Přísahejte, že to nebylo úmyslné.
Přísahám.
A jste si vědoma toho ponížení?
Ano.
Yumiomoto mi dovolilo vzít si z toho poučení.
Takže firma vám dala novou šanci?
To je dobře.
Její ústa začínala být suchá.
Byla jsem šťastná když jsem jí konečně mohla dát chvíli intenzivní rozkoše.
Budu si do smrti pamatovat, za co vděčím Yumimoto.
Drahá sněžná bouře, tvá oblaka jsou tak těžká hněvem,
už tak dlouho čekám, abych viděla spokojenost v tvém pohledu.
A co máte teď v plánu?
Teď jí nemůžu říct, že chci začít psát.
Chtěla bych zkusit učit francouzštinu.
Učitelka? Myslíte, že to zvládnete?
Chtěla ještě víc,
Nelze vykládat jí zase znovu, že mám učitelský diplom.
Ne, máte pravdu,
Nejsem si ještě sama vědoma svých hranic.
Jistě.
Co chcete skutečně dělat?
Bylo nutné ji uvést do větší extáze.
Ve starodávné japonské císařské etiketě je psáno, že se k císaři mluví
"s pokorou a ponížením".
Což jsem udělala.
Myslíte si, že...
Myslíte si, že bych mohla vybírat smetí?
Ach, ano.
Dosáhla svého orgasmu a já mohla jít za panem Saito.
Moje smlouva vypršela
a chci vás s velkou lítostí informovat,
že smlouvu nemohu obnovít.
Yumimoto mi dala mnoho možností prokázat své schopnosti,
za což jsem jí vděčná.
Ale nemohu zde dosáhnout svých cílů.
Amélie.
Ano?
Jak říkáte...
Je mi opravdu trapně...
Jak jsme to mohli připustit...
Japonec, který se opravdu omlouvá...,
to se stává jednou za sto let!
Proč? Nemusí vám být trapně.
Nejste mi nic dlužen.
Co máte v plánu?
Nedělejte si starosti, něco se najde.
Chudák pan Saito, já ho ještě budu utěšovat.
Jdu za panem Omochi.
Umírám strachy.
Moje smlouva skončila.
a chci vás s velkou lítostí informovat,
že smlouvu nemohu obnovít.
Čokoláda.
Čokoláda z planety Mars?
Čokoláda z Marsu!
Pan Omochi málem dostal srdeční záchvat.
Určitě bych za to byla odpovědná.
To je čokoláda s papájou.
Je to specialita z Hokkaido. Velice dobrá!
Připomíná chuť japonského melounu. Prosím, vemte si.
Ne, děkuji.
Prosím, udělejte mi radost a vemte si.
- Ne, ne, děkuji. - Vemte si.
- Ne. - Vemte si!
Ne!
Ještě tady pracujete, musíte mě poslouchat!
- Proč po mně chcete, abych si vzala? - Mlčte a dělejte co říkám!
Tak mě odpravte, to mi patří.
Zašla jsem moc daleko. Infarkt byl jistý.
- Prosím o odpuštění. - Jezte!
Nebylo to špatný.
Je to výborné.
Výborná čokoláda z Marsu.
Yumimoto mi dala hodně příležitostí prokázat své schopnosti,
za což jsem jí vděčná.
Ale nemohu zde dosáhnout svých cílů.
Tímhle způsobem se ponižujíce jsem měla skrytou naději, že vyvolám upřímné protesty typu:
"Ale ne, vy jste si to zasloužila".
V Japonsku je smrkání vrcholem sprosťáctví.
Copak jsem klesla tak hluboko, že si bez skrupulí může přede mnou čistit nos?
Zůstal mi jen Bůh.
Prosím, sedněte si.
To s panem Hanedou jsem konečně byla na moment tím,
čím jsem marně usilovala být - pravou Japonkou.
Poslouchám.
Moje smlouva je u konce
a chci vás s velkou lítostí informovat,
že smlouvu nemohu obnovít.
Samozřejmě. Rozumím vám.
Yumimoto...
...mi dala mnoho příležitosti k prokázání svých schopností,
za což jsem jí...
...vděčná.
Ale nemohu zde dosáhnout svých cílů.
To není pravda.
Práce s panem Tenshi, ukázala vaše velké schopnosti.
Jen jste neměla štěstí.
Přišla jste sem v nepravou chvíli.
Rozumím, proč chcete odejít.
Ale...jestli někdy změníte názor,
můžete se zase vrátit.
Určitě nejsem jediný, který bude litovat vašeho odchodu.
Děkujeme vám za vaše úsilí.
To já děkuji.
Večer, 7. února. Cítím, že bude velmi obtížné se s Fubuki rozloučit.
To bylo hloupé...
Raději hrdost než podivování se výjimečnému obličeji, je účtem.
To okno bylo hranicí mezi splašky záchodu a nebem.
Dokud budou existovat okna,
každý člověk bude mít svůj kousek svobody.
Znova jsem se vrhala do propasti.
A poprvé jsem se dívala na své padající tělo.
Teď se můžu vrátit domů, do Belgie.
14. února 1991 Začala jsem psát svůj první román.
17. února. Přidala jsem se k průvodu proti válce v Iráku.
18. února. Na druhé straně planety bylo dnes Fubuki 30 let.
A stále bez manžela.
Svůj první román jsem vydala v roce 1992.
V roce 1993 mi přišel dopis z Tokia.
Obvyklý, zdvořilostní.
Ale, jedna věc mě potěšila.
Fubuki ho napsala japonsky.
"Amélie, gratuluji ti. Fubuki Mori"
Z polštiny přeložil swordfish sword.fish@centrum.cz www.dvd2avi.site.cz
Korektura Vlad_
Virtu.cz