Danske tekster af UGLYSUBBERS Downloadet fra WWW.UGLYBiTS.ORG
I 1917 var Canada en ung nation med mindre end 8 mio indbyggere.
Første Verdenskrig havde været igang i 3 år og de canadiske tropper var kørt fast.
Krigen kostede et uhørt antal mænd livet, så hvervningen derhjemme blev forøget.
Over 600.000 canadiere tog til helvede.
1 ud af 10 kom aldrig hjem...
Alle med? - Ja.
Hold hovedet nede. Kig på mig. Det skal nok gå.
Hvor er han fra?
Fra 13.
Jeg troede, at de sorte var oppe på høj 60 eller sådan noget.
Hvad laver han her? - Jeg tror han må ha' tabt sit hoved.
må ha' tabt sit hoved...
Kan du set det, sjant? - Ja, det ser sådan ud.
Hvem placerer en maskingeværrede i en kirke?
Oppe ved Ypres placerede de en i en bar. Tænk over det.
OK, hør efter.
Highway, du og Skinner kæmper jer frem den vej.
Peters, du går med mig.
Vi dækker, vi løber.
Alle klar?
OK, gå på.
Skinner, nedkæmp ham!
Pokkers. Bliv her og hold dig dækket.
Det skal nok gå, Skinner. Gi' mig en forbinding.
Bliv nede. Hold hovederne nede.
- Tag dig sammen, Skinner!
Du skal nok klare dig. Vi får dig væk herfra.
Hold inde.
Lad geværet ligge. Kom hen bag mig.
Jeg går hjem. - Hvad laver du?
Få hænderne op. - Bliv stående.
Nej, han gør ikke noget. Han smider sit våben.
-Sidste advarsel. -Vent. Kammerat! Kammerat!
Jeg vil hjem. -Nej!
Gi los!
Kammerat?
Der er overlevende her.
Det er Highway.
Det er godt. Du har klaret det, sergent.
Du er hjemme. Du er reddet.
Derovre havde de disse rovfugle.
De kaldte dem tårnfalke.
Hver gang jeg ser dig, er det som om, en flakser rundt herinde.
Du er patient, Sergent. Det er helt normalt at ha' det sådan.
Det er det ikke for mig. Jeg kender ikke engang dit fornavn.
Det må jeg ikke fortælle nogen. - Det ved jeg.
Læg dig til at sove igen. - Jeg sover ikke.
Hvordan kan du så have de mareridt?
Det ved jeg ikke.
Godnat, sergent.
Godnat, tårnfalk.
Jeg tror, jeg skal bruge denne mulighed, til at understrege den lille grænse mellem begær og social status.
Du er tosset. - Tosset efter dig, ja.
David? - Det er McKinnon
Det er OK. - David?
David, er du der? - Træk vejret roligt.
Går det bedre? Kom med.
CANADISK ANGREB PÅ PØLSEÆDERNE
Goddag, Mr. Harper.
Hallo? - Vi er herinde.
Mr. McKinnon. - Du kom ikke på arbejde imorges.
Det er 3. gang på en måned. Sarah siger du har haft et anfald
af astma.
Det er sandheden, Mr. - Men nu går det bedre?
Jeg gik ned til floden. Nogen gange hjælper fugtigheden.
Fugtighed? Det var en go' en.
Jeg ved ikke helt hvordan jeg skal få det sagt, men det her job...
Det er kun en lokal avis, og det kommer næppe til at afgøre krigens udfald.
Men det er et godt job og din far...
I forstår vel begge, at jeg gør det for din far, ikke?
Så, jeg finder selv ud.
Jeg forventer at se dig imorgen.
Jeg kan ikke fortsætte med at lyve for dig. - Det beder jeg dig heller ikke om.
Var du sammen med Cassie? - Og hvis jeg var?
Venner får ikke venner ud i problemer, David.
Hvad ved du om venner? Den eneste du har er mig, og du kan ikke engang li' mig.
Hvorfor siger du sådan noget?
Hvis der er nogen der ikke li' dig, er det dig selv, ikke mig.
Skal det nu forestille indsigt?
For øvrigt, hendes far hader mig også.
Stadig intet nyt? - Stadig savnet i kamp.
Det er ikke nemt. Det kan jeg sige dig, min ven.
Men jeg borgmesteren. Man må ikke se mig vakle.
Min søn er ikke dum, så vi holder fast i håbet.
Er du tosset? - Jeg bliver nød til at tale med din far.
Godaften. Er det din ven? Davis, ikke sandt?
Ja, Mr. Kan jeg tale lidt med Dem? - Selvfølgelig, kom indenfor.
Nej, jeg vil ikke presse mig på. - Vær nu ikke dum, kom bare ind.
Hør efter, alle sammen. Jeg vil gerne præsentere jeg for David...
Gud fredsens, jeg har glemt efternavnet. - Mann.
Det glæder mig at træffe jer.
Det lader til, at David har fået følelser for mig datter.
Far, altså.
Følelser? Så må han stadig være studerende.
David ser sig selv som arbejderklasse. - Jeg arbejder for en avis.
Men han er ikke redaktør. Han laver typografien.
Phil...
Men du er 18 år gammel og du er ikke i uniform. Hvorfor ikke?
Det er en sygdom. Han gør hvad han kan.
Men han bliver nødt til at gøre det bedre, hvis han skal fortjene din fars respekt.
Det er det jeg vil. Og jeg lytter gerne til foreslag.
For guds skyld, knægt. Vi er i krig. Brug din fantasi.
Undskyld mig, jeg ved ikke helt hvad jeg skal sige.
Der er ikke nogen løsning, Sergent. Vi snakker bare.
Vil du fortælle mig om dine syn?
De forestiller hele tiden en canadisk soldat på et kors.
Hvorfor tror du det?
Jeg sover ikke, så jeg ved egentlig ikke hvordan jeg skal svare på det.
Ved 1915 tilbagetrækningen fra Ypres...
naglede tyske soldater en canadisk befalingsmand til en ladeport.
Du var der, ikke sandt?
Ja, Hr., jeg var med i tilbagetoget men...
hvis de havde tid til at stoppe og nagle en fyr fast til en dør, er de bedre en jeg troede.
Siger du, at det ikke skete? - Jeg siger, at artilleri kaster soldater
rundt i utrolige stillinger.
En mand i en skyttegrav ser det han har brug for at se.
Michael, du er en dekoreret soldat? - Ja, ja det er jeg.
Og jeg fik den medalje for at stikke 17 tommer stålpind i panden på en dreng.
Og så snart du kunne gå, desserterede du.
Jeg stak af, fordi jeg fik en medalje,
for at stikke et stykke stål i panden på en dreng.
Dette er mytteri. - Forstå situationen, sergent.
Vi prøver at finde ud af hvordan du har det.
De fysiske skader er næsten helede.
Dr. Walker vil gerne give dem en raskmelding.
I så fald bliver du sendt tilbage til fronten, retsforfulgt for mytteri...
og ganske sikkert henrettet.
Jeg kommer tilbage på den ene eller anden måde.
Michael, jeg prøver at redde dit liv. - Det ved jeg.
Og det værdsætter jeg, men...
Sig frem.
Huset hvor vi voksede op...
var for foden af den her bakke, og hver gang en af mine brødre...
Døde? - Ja.
Telegrambuddet bragte meddelelsen ned af bakken og min mor fik aldrig anden besked
At mine 3 yngre brødre.. og jeg var forsvundet.
Og de skrev ikke, at jeg var stukket af
De sagde 'savnet i kamp' som om jeg allerede var død.
Da så telegrambuddet kom ned for 4. gang.
Så knuste det hendes hjerte.
Hun døde af knust hjerte.
Søster Mann, vil de venligst hjælpe sergenten tilbage på afdelingen?
Major Nigel Bernard, det canadiske lægekorps.
Patient T331, sergent Michael Dunne.
Fysisk er patienten i bedring.
Diagnosen er imidlertid nervesammenbrud.
Dr. Walkers bemærkning noteret.
Ud fra tjenestejournalen er anbefalingen: Soldaten omplaceret til garnisionstjeneste
muligvis til rekrutteringen for at støtte for løbende indsats.
Jeg kommer for at lykønske dig.
Det er ikke sandsynligt at vi ses igen, vel?
Jeg vil ikke afsted.
Det er ikke det rigtige. Jeg vil ikke forlade dig.
Jeg er ikke den, du tror jeg er. - Du ved ikke, hvad jeg tror du er.
Du taler i søvne.
Jeg sover ikke. Hvordan kan jeg tale?
Du kender ikke engang mit fornavn. - Nej, det gør jeg ikke.
Det er faktisk en stor ting, må jeg sige.
Farvel, søster Mann. - Farvel.
Det er Sarah. - Hvad?
Hendes navn. Det er Sarah.
Det er pænt.
Hårdhed, sergent. Det er vort motto.
Det er ikke min forgængers skyld, men sejlet på skibet er slappe.
Hjemmefronten er et miskmask af sabotører og provokatører.
De ord lyder helt fransk, ikke? Allierede og så'en.
Med lad det nu ligge. Vores umiddelbare bekymring er rekruttering.
Mindste alder er 18 år.
Infanteri, forsynings- og sanitetskorpset. Mindste højden er 165 cm, brystomkreds 85 cm.
Artillerister... Carmichael, fjern det der. - Javel, Hr.
Et vældigt aktiv, Carmichael.
Artillerister, mindste højde er 170 cm. Brystmål 88 cm. Sådan mere eller mindre, forstår du.
Vi foretrækker ugifte mænd. De blinde og døve skal undgås,
og astmatikere er helt forbudt, på grund af problemerne med gasangreb.
I den forbindelse må jeg tilføje, helt fortroligt,
at jeg har set fordærvelsens handlinger, Dunne.
Kronstadt. Menneskelig fordærvelse.
Men gas? Ikke engang svin ville synke så lavt.
Vi brugte gas.
Naturligvis gjorde vi det. To alen af et stykke, er du og jeg.
Krig er en bekræftigende erfaring.
Noget som Carmichael aldrig vil opleve. Blind som en flagermus. Fødder som et spejlæg.
Er det ikke sandt, Carmichael? - Mere end korrekt, Hr.
Har du været i kamp i Sydafrika, Hr?
Jeg har læst deres journal, sergent.
Men du kan tage det roligt. Jeg holder øje med dig.
Mine damer og herrer, lad mig præsentere Dem for en udmærket dekoreret medaljetager.
Et stolt medlem af Calgarys egen 10. batallion, 2. brigade, 1. canadiske division.
Rejs Dem op for sergent Michael Dunne.
Jeg troede at han ville være større.
På hvilken måde? - Jeg mener, på den måde at han ville være større.
Jeg beder Dem, De bringer den gode sergent i forlegenhed.
Vil alle kvinder her venligst sætte sig ned.
Mange tak.
Og alle de mænd, der er for gamle til at gøre tjeneste, også sætte sig ned.
Og drengene, der endnu ikke er gamle nok til tjenesten, også sætte sig.
Og nu beder jeg jer, om at kigge på de mænd, der står blandt jer.
Og spørge sergent Dunne, hvorfor de endnu ikke giver deres bidrag til deres konge, deres land og deres Gud.
Kammerat.
Hold jeres øjne helt åbne.
Næste.
Navn? - David Mann.
Hvad er din ægtestand? - Ugift.
og er du gammel nok? - Hør her, jeg har ansøgt før.
Ifølge dette papir blev du kasseret pga astma.
Er du blevet raskmeldt fra din astma? - Ellers ville jeg ikke være her.
Dette er ikke Tyskland. Jeg har ikke mine papirer med mig.
Du er i uniform, og du er ikke ved fronten. Har du noget der kan dokumentere det?
Det har jeg faktisk.
Min diagnose er nervesammenbrud. Det betyder granatshock, som betyder
at jeg er mentalt skadet, og dette papir beviser det.
Har du aldrig hørt om patriotisme?
Har du en sygeplejerske i din familie?
Og du på Stuart Avenue? - Måske.
Så lang tid jeg sidder ved dette bord, kommer du ikke i krig.
Næste.
Navn?
Hvordan føles det, krigshelt?
Du har kun en arm. - Trist, ikke? Hvad om vi drak os fulde?
Mikey, mikey, mikey. Glem nu den sygeplejerske. Der er et bundt af kvinder, er alle vil
løfte op i deres skørter. Og ved du hvorfor? - Fordi du betaler dem?
Nej, fordi jeg fortæller dem, at de er sammen med en ægte levende krigshelt.
Hvornår er du blevet en krigshelt? - Efter at jeg mistede min arm.
Du mistede armen på savværket. - som er det, kvinderne ikke ved...
og som er det, jeg elsker ved denne krig.
Jeg har et postkort fra Highway.
Han skriver, at indianerne er ved at pløje Londons græstørv op.
Det er ikke det jeg har hørt.
Michael Dunn, godt at se sig i et stykke. - Mere eller mindre.
Huset gi'r, min ven. Hvad skal du ha'?
Jeg skal ha' det samme som ham. Jeg er tilbage om et øjeblik.
Skål, Royster. For Dunne!
I to er så skinhellige.
Den mand, som lige gik, han ville ikke lade mig gøre tjeneste.
Og hvorfor? Han har været derovre.
Han har løbet Fritz over ende med en bajonet. - Johnny, hvad laver det barn herinde?
Tid til at gå hjem, knægt. - Lugter jeg pølsetysker?
Kalder du mig pølseæder, dreng? - Kalder du mig en dreng, pølseæder?
Jeg er kun en et armet mand. Hvad prøver du på her, knægt?
Jeg prøver bare at redde min sjæl.
Slip ham, Roy.
Er du blevet tosset?
Han ville ha' dræbt dig.
Du kommer med mig.
Tak fordi du har fået ham hjem. - Du behøver ikke takke mig, han er...
en god undskyldning til at se dig igen.
Mange tak alligevel.
Tror du vi følges ad ud og danse?
Jeg daner ikke med soldater. - Jeg kan smide uniformen.
Jeg danser ikke med nøgne soldater.
Jeg prøver at flirte.
Og jeg gør det ikke nemt, vel.
Hvad hvis jeg spørger din far om lov?
Det ville være svært. - Kan ikke li' folk i uniform?
Nej, min far er død. Han blev dræbt ved Vimy Ridge.
Det gør mig ondt.
Det gør mig virkelig ondt.
Godnat.
Ved Gud det er hårdt.
De har vel masser af rom derovre?
Jo, men de fortynder det. - Ja, men det ved de ikke.
Det er et show igang. - Kamp mener du?
- Jesus, der er noget ved de ord.
Det er som om...
det må være toppen af verden.
Hvad har de pølseædere egentlig gang i?
De korsfæstede en af vore drenge. - Det er aldrig sket.
Men alligevel. - Nej, det er en god historie...
men det har aldrig fundet sted. - Jamen alligevel.
Ok. Jeg forstår det.
En masse folk, tager det til sig, lægger det igen, men jeg...
Hver dag klokken 5, får jeg avisen i hånden.
Jeg ved præcis, hvert eneste skridt I to, du og Highway tager. Jeg er med jer.
Og det er ikke bare sprutten, der snakker, men det er jeg altså.
Ved du hvad?
Ok, Mikey, jeg er altså. - OK, hvad er det du er?
Stolt
Jeg er er stolt af jer.
Og lad mig fortælle dig noget andet.
Og hvis det ikke var fordi, jeg kun havde den her stump, så ville jeg, have været med jer ved frontlinjen. Lige midt i.
Det ville være mig.
Jeg ved godt, du ikke danser med soldater, men måske ville på ridetur med en?
Har du udskåret det?
Nej, det har Whiskey udskåret.
Jeg arbejdede i en mine oppe ved Rocky Mountain House.
Kullene slap op samtidig med at krigen begyndte.
Så jeg fandt på at melde mig og tage afsted for at blive slået ihjel.
Må jeg spørge dig om noget, sergent?
Du tror vel ikke, at du kunne kalde mig Michael?
Var du med ved Vimy Ridge?
Jeg var med i det slag, ja.
Hvordan var det?
Det var koldt.
Men vi tog den kløft og vi holdt den. Ingen andre gjorde det.
Englænderne og franskmændene kunne ikke, kun os, det canadiske korps.
Du skulle være stolt af din far.
Det er jeg. - Det for øvrigt ikke almindeligt.
Hvad er ikke? - Denne følelse.
Vil du gøre noget for mig?
Jeg vil gør næsten hvad som helst for dig.
Fortæl mig om det. Lav et malerisk billede.
Jeg er ikke nogen maler. - Det behøver heller ikke være så præcist.
I det billede, er der en flod og en hest, og en mand sidder på hesten.
Og sammen de betragter de floden.
Og alt dette er foran bakkerne.
Og manden rider til et sted, som han troede han kendte som sin egen bukselomme.
Men noget er anderledes denne dag.
Hvorfor denne dag?
Der er en kvinde med ham.
Er kvinden bange?
Det må du spørge hende om.
Og ham?
Der er bare det ved det.... Han har ikke nogen ord for det.
Hvad han føler.
Og hele dagen leder han efter de ord, og det er ikke før, han sidder ved siden af hende...
og de kigger ud over floden at han... - Du skal stoppe.
Med et hjerteslag, kan jeg falde så hårdt.
Men jeg er ikke...
Men jeg er knust, et eller andet sted.
Et knust hjerte.
Jeg var begyndt at tro, at du var dum, fordi du elsker mig.
Så ville jeg fornærme dig og til sidst ville jeg hade dig.
Jeg bør gå.
Jeg er glad for, at du ikke gjorde det.
Det ved jeg.
Jeg bliver siddende her lidt endnu.
Du kan bare beholde den hest.
Soldaten på den moderne slagmark står overfor mange udfordringer.
Mest nævneværdig er artilleriet.
Skaderne af granatsplinter, der er forskellige i form.
Sårene er derfor forrevne eller i det mindste uforudsigelige.
I det bløde væv, ser vi ledbåndene revet over
og det bløder voldsomt.
Med splinterne kommer der også fremmede ting ind i såret, hvilket gør infektioner uundgåelige.
Skrev din far dette?
Ret skræmmende, ikke?
Er du bange? - Nej, er du?
Vil du putte nogen fremmede ting ind i mig? :)
Hvorfor skulle vi vente?
Disse enorme skader
med store indgangs sår
giver mulighed
for betændelse og koldbrand.
Sammenfatter...
Artillerigranater er splinter...
der giver amputationer og ødelægger kroppen.
I værste fald, en direkte træffer, vil udslette manden.
Soldaten vil simpelthen forsvinde.
Mange tak.
Sergent, har De noget at tilføje? - Nej, det er præcist hvad der sker.
Så du er enig i, at artilleri er den største udfordring på slagmarken?
Sergent, er De enig?
Nej, Hr., det er jeg desværre ikke.
Den største udfordring for en person på slagmarken...
er at holde sine tændstikker tørre.
''Holde sine tændstikker tørre?''. Tror De, at Dr. Walker nyder at få sit ofredrag gjort til en farce?
Gav jeg Dem lov til at tale? - Nej, det gjorde De ikke.
Er det tegninger af Deres maskine? - Det er det.
De har en diagnose, ikke sandt? - Nervesammenbrud.
Vi ved vidst begge, hvad det betyder.
Deres tegnekunst er fortræffelig. - De holder den omvendt.
Søreme ja.
Jeg siger ikke, at De er en kujon, jeg siger bare, at jeg har holdt øje med Dem...
og det jeg ser, gør mig urolig.
Som De kan se, har jeg undladt visse mekaniske hemmeligheder. De kan kun afsløres for 1 mio dollar.
Et dejligt rundt tal. Og hvad gør denne frembringelse helt præcist?
Afslutte krigen på 48 timer.
Glædeligt. Og hvordan vil den præcist gøre dette?
Med denne maskine kan en person flyve jorden rundt på 15 minutter.
Fantastisk.
Vi lader høre fra os. Tak skal De have.
Mange tak. - Nej, jeg takker.
Selve jorden vi står på ændrer sig.
Civilisationen hænger i en tynd tråd, så jeg advarer Dem.
Gør ikke noget uoverlagt.
Jeg kan ikke se, hvad det har at gøre med tørre tændstikker.
For pokker mand, vi taler om vort lands sikkerhed.
Vi taler om en særlig kvinde, der hedder Sarah Mann...
efter hvis gunst du har danset, så vidt jeg er orienteret.
Mere præcist, vi taler om hendes far.
Hendes far var soldat, og faldt i den samme træfning, som jeg gjorde.
Den eneste forskel jeg kender, er at han døde og ikke jeg.
Den eneste forskel De kender?
- Carmichael! Martin Mann født i Ingollstadt, Bayern.
Han vendte hjem til sit fødeland i 1915, og var udskrevet til det 2. bajerske res. regiment.
Han kæmpede for fjenden. - Blodet er forurenet, sergent.
Vi skal fjerne pølseæderne i fåreklæder, og fjerne ham, det vil vi.
Som et svin!
Med beklagelse, vores afgørelse er entydig. - I beklager intet
Jeg forventer ikke, at en kvinde forstår dette, men vores land er fuld af sabotører.
For Guds skyld, hvornår er sygepleje af sårede soldater blevet en trussel mod fædrelandet?
Hvis jeg er så farlig, hvorfor låser I mig så ikke inde?
Lige nu er indespærring ikke under overvejelse.
Lyt til ham, lyt til hans udtale. Hvor lang tid har han boet i dette land?
Varigheden af mit ophold er næppe emnet her.
Jeg har levet her hele livet, jeg er canadier. - Teknisk set ja...
men her er problemet. Mens jeg blev født under det britiske imperiums sol...
De, frk. Mann, blev født under Tysklands skyer.
Vi kunne flytte, begynde på en frisk.
Jeg kunne prøve at få et andet arbejde? - Som hvad?
Det ved jeg ikke. Måske rengøring? - Rengøring?
Dette er vort hjem.
Dette er vores naboer.
Du kan ikke hade en død mand, David.
Hvor er min modige søster blevet af? - Tal ikke på den måde. Det er latterligt.
Jeg hader ikke vores far. Jeg skammer mig over ham. Der er en forskel.
Hvis jeg kunne slå ham ihjel, ville jeg gøre det.
Han er allerede blevet dræbt en gang. - Jeg kan ikke bare sidde her.
Hvor skal du hen? - Gør det ikke lige meget?
- Sarah Jeg er herinde.
Hvor er din bror? - Det ved jeg ikke.
Han er måske gået til Cassie, måske til vores mors grav. Det gør han tit.
Jeg tager hesten og prøvet at finde ham. Jeg synes ikke, du skal blive her.
Du skal tage over til mig.
Hvorfor gør du det her? - Fordi jeg kæmpede på samme sted hvor din far døde.
Det kunne have været mig, der dræbte ham. Det var det nok ikke,
men det kunne det have været.
Brug den dør. Det er Steven Avenue nummer 213. Jeg finder dig der.
Mange tak.
Kunne vi måske tale sammen?
Min næse!
Schmidt. Døde tysker!
Lutz. Døde tysker!
Mor.
Jeg elsker dig. - Du kan godt stoppe med det nu.
Kom herop knægt, jeg gider ikke fange dig.
Idiot! Hvad fanden er der galt med dig?
Hvorfor slår du mig bare ihjel? - Jeg vil ikke slå dig ihjel, kun snakke.
Du skal indskrive mig. - Vil du gerne i krig?
Hvad tror du jeg er?
Se dig da omkring.
Alt du ser, alt hvad du kan forestille dig. Hele det fordømte univers er i krig.
Og det nogensinde stoppede, så ville det være slut på historien.
Jeg aner ikke hvad du snakker om.
Jeg ved bare, at du finde en grænse et sted.
Jeg trækker grænsen ved min far.
Synes du det er så nemt? - Gør du ikke?
Ne, det gør jeg ikke.
Grænser forråder.
Der er så pokkers mange af dem.
Frontlinien foran dig, ved siden af, bag dig...
Grænser du ikke kender, du kan ikke engang se du overskrider dem.
Uanset hvad du gør, så er du ikke klar.
Forstår du?
Du er ikke klar til den verden. Du lever derovre, du har folk under dig...
Hvad fanden laver jeg?
Jesus døde ikke for vore synder, han gav os blot et forbillede.
Det forstod jeg ikke. - Får jeg min vilje, vil du heller aldrig.
Du leder efter romantik, den finder du ikke i en skyttegrav.
Rejs dig, jeg finder hesten.
Sergent.
Jeg fandt din bror. Han er hos en ven.
Det er lige rundt om hjørnet.
Du kan få sengen. Den er ikke blevet sovet i.
Det kan blive lidt vildt. Du så morfinen.
Da jeg var 23 røvede jeg en bank i Fort MacLeod.
Jeg gør det ikke hver dag. - Jeg røver ikke banker hver dag.
Efter min far tog afsted, har jeg haft søvnproblemer...
der er et lager på hospitalet...
Jeg kan ikke forklare det.
Det behøver du heller ikke.
Jeg har prøvet alt for at gøre min del, men...
Men du var frustreret. Jeg forstår det.
Men jeg værdsætter det, min dreng... Jeg værdsætter din opofrelse.
Jeg kan virkelig se, at min datter har fundet sig en god ung mand.
Giv dette brev til rekrutteringsofficeren, og alt burde være iorden.
Og så får I min velsignelse.
Far.
Denne krig rev min far i stykker.
Den gjorde vores liv...
umuligt. Derfor blev jeg tvunget til at tage en beslutning.
Det var dem eller os.
Jeg troede faktisk ikke, at han ville tage afsted.
Jeg sendte ham afsted for at dø.
Nu dræber den min bror.
Alt dette... For hvad?
Jeg dræbte et barn.
Jeg har dræbt mange mænd, men jeg dræbte dette ene barn.
Og hans blå øjne...
var som vand.
jeg behøvede ikke at slå ham ihjel, jeg var ikke bange eller...
Jeg slog ham bare ihjel.
Jeg bliver stillet til ansvar for det...
på den ene eller anden måde.
Tillykke min dreng. Du er ægte patriot.
Undskyld mi, men jeg kan ikke forestille mig at sergent Dunne afviser en kandidat uden grund.
Og dette papir siger grunden er astma.
Har du astma, dreng? - Nej, Hr.
Nej, du ikke. Frisk som en havørn. - Men...
Hold kæft, Carmichael.
Da du mødte sergent Dunne, viste han ikke tegn på sygdom, gjorde han?
Og hvorfor er så ikke i kamp, tror du? - Han fortalte mig om et nervesammenbrud.
Militæret er et mystisk og pragtfuldt væsen.
Nervesammenbrud er vores måde at sige at sgt. Dunne er en kujon.
Jeg har hele troet, at det hele handlede om opofrelse. Hvorfor ved jeg ikke.
Hvad synes du?
Hvis jeg spurgte, ville du så kysse mig?
Der er kun 1 regel.
Lad være med at dø.
Hvad laver du? - Jeg tager afsted.
Hvorhen? - Hvor tror du?
For Guds skyld nej. Det jeg ikke lade ske.
Du er en dreng. Du har astma. - Jeg er ikke nogen krøbling.
Tal med sergent Dunne. Han vil sige, du ikke skal afsted.
Tror du? - Han vil forklare det, og du vil slippe.
Hvorfor du de vil lytte til ham?
Tror du han er en slags helt? Mangler han en arm? Et ben? Eller Blind?
Hvorfor er han så ikke derovre endnu? - Det ved jeg ikke.
Han har nervesammenbrud. Ved du hvad det betyder i hæren? At han er en kujon.
Nej han er ej. - Ikke det?
Hvem tror du rekrutterede mig?
Han er grunden til, at jeg går i krig.
Mine Herrer, det glæder mig, at I er her, for at fejre denne begivenhed.
Værsgo, Major.
Mine Herrer, toget østpå tager vore unge med til ære og hæder.
Må gå stå dem bi. For drengene.
- For mændene.
For mændene.
Er det sådan her, du skaffer en hær?
Du skraber bunden efter de svage, de unge og de syge, og du sender dem?
Min bror er kun en dreng, han er syg, han er ikke klar!
Hvorfor vil du have ham?
Har du intet at sige? Slet intet?
Dette er ikke uventet, sergent.
Jeg er her ikke uventet.
Jeg er lige her, og jeg spørger dig: ''Hvem vil passe på min bror?''
Ved du, du kan vælge hvilken som helst af dem.
Artilleri, gas, pigtråd, regn, rotter...
en dum bajonet, ikke en af dem kan du beherske. Tændstikker derimod.
Du kan du bruge til noget.
Hvis man er under beskydning, og man brug for en smøg for at klare sig...
og man tager en tændstik og de er våde...
så falder ens verden sammen.
Det føles som om den går op i sømmen.
Det er sgu' ikke for sjov.
Det er ikke for sjov.
Du skal skrive det her under.
McRea? - Det er min mors fødenavn.
Jeg tager tilbage. Du skal tildele mig til de kæmpende styrker i 10.
Du vil prøve at beskytte den dreng.
Du har virkelig nervesammenbrud, ikke?
Vi er to alen af et stykke, vi to.
Du ved jeg, vil forfølge dig.
Kom bare an.
Frk. Mann? - Kom ind.
Goddag Cassie. - Hvem gør sådan noget?
Det ved jeg ikke.
Hvorfor pakker du?
Jeg kan ikke få noget arbejde, så jeg har ikke råd til huslejen.
Jeg kan tale med min far. Vi er jo næsten familie, som du ved.
Hvorfor forestiller du dig det?
Har du ikke hørt fra David? - Nej.
Jeg har heller ikke hørt fra ham, hvilket er sært, når vi nu er forlovede.
Er I forlovede? - Ja, det er grunden til at han meldte sig.
Fordi min far har sine holdninger, og David måtte vise sit værd.
Er det derfor Dunn indskrev ham? - Mener du ham sergenten?
Han havde ikke noget at gøre med det.
Det forstår jeg ikke.
Himmel eller helvede kunne ikke få ham til at indskrive David.
Han fik min far, til skrive den her lægeerklæring...
Så det var ikke sergent Dunne? - Nej.
Det var ham den anden, britten.
Åh Gud da.
Undskyld mig, jeg forstår ikke.
Hvad har du gjort? - Hvad mener du?
Din far vil ikke have at David skal komme hjem.
Han vil have at han skal blive derovre med et hvidt kors i al evighed.
Hvad er det du siger?
Kære Sarah.
Jeg ved ikke, om du få dette, og jeg ikke god til at lave disse billeder, men jeg prøver.
På det billede er der en flod og en hest. Og en mand sidder på hesten.
Og alt dette er for foden af bakkerne.
Og når denne mand lukker sine øjne...
kan se en kvinde kysse ham, som vil hun kvæle ham.
Og denne mand ved, at konger kan dø og lande forsvinde men...
men hvis folk kigger godt efter, kan de, som jeg, Sarah...
Kan de måske finde noget at tro på.
Jeg må tage afsted nu, men før jeg gør, så husk den regel,
Lad være med at dø.
TRE MÅNEDER SENERE
OK, navneopråb - Hvad er der i tasken, løjtnant?
Kom, navneopråb.
Highway - Cahill
Godin. - Witchell
Horne. - Miles.
Johnson. - Mann.
McRea.
Værsgo' En lille gave fra kommandanten.
Så er der post.
Samling, de Herrer.
Få den fugl plukket. Jeg skal tilbage til hovedkvarteret.
Fint håndelag. Har du øvet dig? - Kun derhjemme.
Har du brug for hjælp?
For allersidste gang, jeg har ikke brug for din hjælp.
Hey, MP.
Giv agt.
McRea!
Sergent McRea.
Sidste gang jeg mødte dig, hed du Michael Dunne.
22. april, Kitcheners Wood.
820 mænd angreb, 174 kom tilbage.
Løjtnant Hanson, 2. feltartilleri, svar udbedes straks.
Vi blev slagtet, major Bingham.
Dunne her, med en kugle i sit lår, kravlede over en mark fyldt med lig for at skaffe hjælp.
Skulle have haft en medalje for det.
Uacceptabelt, vil have ''ja'' inden 1 time.
Mr. Watchman? Vil De tage den samtale med løjtnant Maxwell?
Det var alt. - Javel Hr.
Major, vil De træde frem?
Det ser ud til, at De har forfalsket nogen papirer.
Ret aggressivt, ifølge Dobson-Hughes her, han vil ha' Deres hoved.
Hvad skal jeg gøre? - De bliver nød til at overlevere ham.
Jeg spurgte ikke Dem, major.
Hvad gør jeg med Dem, Dunne?
Jeg tror han har ret. - Godt, så gør jeg det.
Men jeg giver dem ikke til MPerne. Jeg giver Dem til delingsføreren.
Og de holder kæft, Major.
Maxwell vil komme med os til hovedkvarteret, og Dunne...
Du overtager 2. deling.
Denne fest, vi kalder Passchendaele, startede for 3 måneder siden...
og det har jeg regnet lige siden, så området er som en grydefuld stuvning.
Og alting sidder fast.
Så jobbet med at lave et udbrud tilfalder den eneste afdeling af hele dette cirkus...
der ser ud til at kunne få lavet noget. Og det er os.
Det Canadiske Korps.
Ved du, at fjenden har et navn for os?
De kalder os ''''Stormtroppers''
Major Bingham. - Angrebet har 2 akser.
Til højre renser brigader fra den 2. division landsbyen Passchendaele.
Til venstre, de små sorte djævle fra fra den 7. bataljon, med os som støtte...
langs med Mosselmarkt vejen.
Her er fronten, her er vor forsyningslinje og her er bataljonens hovedkvarter.
Vi har 3 opgaver.
''Venture Bondegården'' ''Vindistive krydset'' ...
og høj 52. Der graver vi os ned.
Her er kampordrerne.
Spørgsmål? - Nej, Hr.
Jeg har et.
Du var kommet fri af dette galehus? Hvorfor er du kommet tilbage?
For kærligheden, Hr.
Det er da den værste grund. Held og lykke, Dunne.
Med al respekt, jeg vil gerne indgive en formel klage.
Dette er ikke tiden for personlige hævntogter, major.
Måske har de ikke fattet det, men vi sidder i lort til halsen, og Currie regner med 16.000 tab.
Generalen tager aldrig fejl, så jeg har brug for soldater.
Jeg er ikke sikker på, at jeg regner dig som en, men du bliver her. Det kan måske bedre dine chancer.
Jeg bukker dybt for deres overlegne dømmekraft.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige til folkene.
Jeg har ikke bedt om det her. - Det ved jeg.
Det er underligt, vi er kommet så langt væk...
Har du ild?
Jeg har brug for en læge. - Det har vi alle sammen.
Læg ham her, soldat.
Åh Gud...
Vi må have jakken af ham.
Hvad laver du her?
Det her er jeg god til. Hvor skulle jeg ellers tage hen.
Alt andet end her.
Jeg har meldt mig frivilligt? - Hvordan?
Royster hjælp mig. - Hvordan endte du her?
Det har taget mig en måned at finde dig.
Der er iorden, det skal nok gå.
Hvordan har David det? - Det går godt, han er med mig.
Vi holder hovederne ned.
Du bliver nød til at gå.
Min vagt er snart slut. - OK...
I feltkøkkenet ved Kings Cross, der kan vi mødes.
Du må gå nu, soldat.
Går det godt? - Ja.
Vi er kun et støttekompagni. Vi kommer ikke i kamp
Hvordan har David det? - Hvis jeg kunne, ville jeg føre dig til ham...
men det er ikke sikkert heromkring.
Men jeg lover dig, at jeg får din bror hjem.
Se, hvad det er, jeg har fået dig til at vende tilbage til.
Det var ikke din skyld, Sarah.
Jeg ville være endt her, på den ene eller anden måde.
Jeg må afsted.
Vil du give den til David?
Og husk reglen.
Du skal nok få mig at se igen.
OK, så er vi her.
Hvad er det? - Vores skyttegrav.
Hvor?
Præcis her.
Strider, Tudor, Cradel, afsted.
Lort. Har du nogen tændstikker? - Jeg gav dem alle til dig.
Hvad?
Jeg gav dem alle sammen til dig. - Men har du ikke reservetændstikker?
Hvad er en reservetændstik?
Det vil være fint.
De også våde.
Jeg forstår ikke, hvorfor du siger du ikke kan lide ''', når du aldrig har været der.
Jeg behøver ikke have været der. Jeg er rødhud, og det ved vi bare.
Hol dog op, med det vrøvl.
Det er sindssygt..
Ja.
Det er hvad du meldte dig til. - Nej...
Forkert. Jeg meldte mig for at slå tyskere ihjel.
Nej, du gjorde ej. Du meldte dig, for at dræbe din far.
Jeg har haft den her siden Calgary, din søster vil have du skal have den.
Hvad er der galt med mig?
Jeg har ikke engang skrevet.
Min egen søster.
Hvad hvis der skete noget? Hvordan ville jeg kunne sone det?
Hvis det er det du vil, er du godt nok kommet det forkerte sted hen.
Hvordan kan du sige det? - Kom nu David, kig dig omkring.
Kan du et nogen digtere i det her lortehul?
Vi er på alle på slagtemarken, og ikke eneste ved hvorfor.
Ne, du ville ikke være her, hvis du troede det.
Jeg er her kun på grund af din søster.
Lyt til mig.
Skove brænder, fordi de skal. Oceanerne går op og ned, fordi de skal.
Jeg tror ikke, at vi er så forskellige.
Hvis du vil igennem det her, skal du se det, som det er,
Det er noget, vi gør hele tiden, fordi vi er gode til det.
Og vi er gode til det, fordi vi er vant til det.
Og vi er vant til det, fordi vi gør det hele tiden.
Du bliver nød, til at tro på noget.
Våbnene er på vej.
Alle synkroniseret?
Angrebet indledes nu.
Ild! - Indstil 4-800.
4. post rapporterer: 7 djævle i ingenmandsland.
45 meter, let modstand.
Tysk modild rapporteret.
Giv mig div. hovedkvarter. Jeg vil vide, om de har hørt mere...
Lys. Skaf noget lys.
Og de kalder det her, et skide land.
Vi har et stort problem.
Ingen tændstikker? - Ja.
Hvordan ser det ud, tror du? Angriber vi?
Det ved jeg ikke. Det er for tidligt at sige.
Hold hovedet nede, dreng. - Ned, artilleri!
Mr Watshman? - Hvor er vandsprøjten?
Et øjeblik, Hr.
Dobson-Hughes, hold øje med dem her.
Kom her. Det er iorden. Du er OK.
Målet er nået på begge flanker. Frit skud 200 meter.
''Venture'' og ''Vindictive'' er faldet. - Så langt så godt.
Så langt så godt?
Så langt så godt, øh?
Du kommer snart væk herfra.
Det skal nok gå.
Lyskugle observeret, SOS. Djævlene på venstre flanke blev slået tilbage.
Giv mig 8. bataljon.
Linjen er død.
Der er noget galt. - Hvad?
2. lyskugle observeret. - Venstre flanke 8.
3. nødblus observeret, venstre flanke. 8. under angreb.
Er Deres kompagni klar? Godt, major. Afsted med Dem. Nedkæmp dem.
Der kommer en kurer her hen.
OK, så er det nu, drenge. Vi går på.
Våbenkontrol.
Du har ikke brug for det her, og ikke det her
Og frakken heller ikke.
Hvor skal du hen? - Efterlad mig ikke.
Forlad mig ikke.
Det er iorden. Jeg er lige her.
Djævlene bliver slagtet. Linjen er brudt.
Genlad!
Fandens! Hvor er reserven?
Hvis vi kan kommen igennem mudderet, så er resten nemt, ikke?
Vil du venligst holde kæft!
Hey, er det en høg? - Nej, det er en tårnfalk.
Hvad helvede er en tårnfalk? - Det er en høg.
Vi skal bruge reserver.
Artilleri! - Her er reserverne!
De er her! Reserverne er her!
Hvor er chefen? - Død. Alle er døde.
Hvor helvede skal du hen?
Jeg har siddet her i lortet i 8 stive timer.
Du forlader ikke stillingen!
Hey hey, I kan ikke efterlade os her.
Jeres 800 mand var jo kun et kompagni på 60 mand.
Hvis jeg skal blive, så skal du skyd mig.
Så skrid.
Hvor skal i hen? - Hvad helvede sker der?
Hovedkvarter. De små sorte djævle trækker sig. Situationen kritisk.
Meget kritisk.
Fjenden omgrupperer. - Jeg ser dem.
- Vi har ikke nok våben.
Jeg tror, vi har hvad vi har.
Vi skal ned i det krater. Horne, Miles, til højre for mig.
Lewis dækker os på flanken.
Få den ned.
Intet hørt fra A kompagniet? - Linjen er stadig nede.
Britterne sidder fast. Infanteriet er på vej.
Vis dem ind til helvede.
De sorte djævle har trukket sig. Vores flanke vil være åben.
Hele dette frontafsnit vil kollapse. Følg mig. Jeg vil tale med djævlene.
Fjendtlig mål markering. - Hold fast!
Det er 2. markering!
Hey, tak.
Få mig op på toppen!
Nu kommer artilleriet!
Hvad laver du? - Den er i baglås...
Horne?
Klar!
Parat!
Jeg kan ikke rammes.
Det er mange af dem!
Vente! - Nu kommer de, sergent!
Kom op... Kom, kom...
Nu!
I kommer ikke forbi vores linje.
I siger at I er reservetroppene, 60 mand.
Trak I en hel bataljon ud? Jesus...
60 mand, det er umuligt...
De bliver løbet over ende, vi bliver løbet over ende.
Vi må trække os tilbage. - Vi trækken os ikke en centimeter.
Vi afgiver ikke terræn, vi taber ikke et eneste mål og vi mister ingen våben.
Men Oberst, hvis fjenden bryder igennem, vil vi være i fare!
Løjtnant Hansen, De er nu min fungerende næstkommanderende.
Nu går det løs.
Fordømt, hele bataljonen.
Nu! Hver eneste af dem. Få dem afsted, nu!
Hør efter. De er i dynger. Alle skal straks ud og sortere dem.
Skyd!
Skyd med det helvedes gevær!
Hold linjen!
De trækker sig. Over hele linjen.
De kommer tilbage. Lad!
Genlad!
Tælling! Miles? - Død.
Cahill? - Død.
Horne? - Meget død.
Mann?
David Mann?
Nej nej. - Tysk?
Ikke tysk.
Artilleri!
Min gud, hvad er der sket her?
Hvad laver du, Michael?
Dækningsild! - Dækningsild!
Hold inde.
Læg ham ned.
Du er tilbage. Du klarede det.
Det skal nok gå.
Giv mig noget morfin. - Får vi aldrig forstærkning?
Her sergent. Vi mangler vand.
Nogen der har ammunition? - Jeg har ikke mere.
Nu kommer de tilbage.
Vi har brug for forstærkning.
Fortæl til bataljonen de er her!
Hele den forbandede bataljon er her.
Få hjælp til begge disse mænd.
Bataljonen er på plads. Og linjen holder.
Målene er nået.
8. rapporterer at der kommer flere sårede.
Lad os gøre plads til dem.
For øvrigt, det lykkedes. Vi tog Passchendaele.
Sygeplejerske, jeg skal bruge en vurdering.
Han er OK.
David har det fint.
Jeg slår dig ihjel...
Kig på mig, jeg er helt radbrækket.
Jeg tror vi har glemt reglen.
Nej, jeg prøver bare at gøre billedet færdigt...
men jeg tror ikke, at jeg er så god, til at lave de billeder.
Måske kunne den mand, bare skrive til dig?
Vil han det?
Ja Sarah. Ja Sarah, det vil han.
Han vil sidde ved dette lille bord.
Og hvad han vil skrive, er...
På det billede er der en flod...
og der er en hest...
og der sidder en mand på den hest.
Nu vil jeg krydse den flod.
Nej, Michael...
Jeg tror, jeg glemmer reglen...
Nej, gå ikke over floden. - Michael, nej...
Michael...
DEN 26 OKTOBER 1917 GIK DET CANADISKE KORPS IND I KAMPEN OM PASSCHENDAELE.
I LØBET AF EN UGE EROBREDE DE RUINLANDSBYEN MED 5000 TAB TILFØLGE.
HELE FELTTOGET VAREDE 4 MÅNEDER OG KOSTEDE 600.000 LIV PÅ BEGGE SIDER.
EN FJENDTLIG OFFENSIV DET FØLGENDE FORÅR TOG DET HÅRDT VUNDNE LAND PÅ UNDER 1 UGE
TEKSTET AF UGLYSUBBERS WWW.UGLYBiTS.ORG