KOLJA
Pujs! Odrasti že enkrat!
Bi kdo kavo?
- Franta, bi ti? - Ne, mudi se mi.
Še eno delo? Ti pa moraš imeti denarja!
Mi posodiš stotaka? Do ponedeljka.
- Vrnem ti. - Vem, sicer ti ne bi posojal.
Končno!
To je idealen avto.
- Praktičen. - Vsaj trabanta bi si privoščil.
Koliko pa stane trabant?
- Nov ali rabljen? - Rabljen.
Ti rabiš dvižna vrata. Kakšnih 20 do 25 tisoč.
Počasi! Počasi!
Daj no, pelji!
Gotovo so lepše od zadaj.
Nisem se ozrl. Zame bodo za zmeraj ostale čedne.
Računi! Sami računi.
Sami pogoltneži.
Helenka?
Zdravo, tukaj Louka.
Nenadoma sem se počutil tako osamljen.
Ugani, na koga sem se spomnil?
Točno, nate.
Helenka...
bi se bala preživeti eno noč v mojem stolpu?
V gledališče?
Ne, ne jezim se. Le zakaj bi se jezil.
Ne, kar pojdi. Adijo.
Zuzi?
Jaz sem, Louka.
Nenadoma sem se počutil tako osamljen.
Ugani, na koga sem se spomnil?
Točno, nate.
Kaj je doma?
Prav, adijo.
'Socializem: naša preverjena varnost.'
Češkoslovaški socializem je navidezna demokracija, ki ne more obstati.
Je ekonomsko neuspešen in ne služi interesu naroda.
Sistem je tik pred zlomom.
Trabant je drag,
20.000.
Baraba!
Poslušate Radio svobodna Evropa.
Dober dan.
Mislim, da bi bilo treba ta napis obnoviti.
To bo od dežja.
- Jaz delam to. - Na kaj mislite?
- Obnavljam napise. - Koliko bi stalo?
No, saj ni tako dolg...
...36 črk.
To bi bilo 180 kron.
Zakaj je to tako drago?
Ker je v barvi pravi zlati prah.
Vidite, kako se blešči? Pravo zlato.
Če bi bil v priimku samo en T, bi prihranili pet kron.
Franta!
Veš, kako dolgo sem čakala na to, Louka?
Dve leti. Vse od Hajkovega pogreba.
- To je grozno. - Tako dolgo.
Ne, grozno je, da...
meriva čas tako kot grobarji, od pogreba do pogreba.
- Ti se nisi nikoli poročil? - Ne.
Moj pokojni oče je govoril,
da se ne smeš nikoli poročiti, če želiš imeti glasbeno kariero.
Glasba je kot celibat.
- Se ti kolca? - Ja, zmeraj potem.
Zmeraj, če je tako dobro.
Veš kaj?
Ugrizni se v levi mezinec.
S tem masiraš center za kolcanje.
Pravijo tudi, da je dobro, istočasno dvigniti levo nogo
in desno roko,
tako da kri steče nazaj.
- Prav tako... - To prvič slišim.
Kaj je to?
Golobi.
Na pločevini si brusijo kljune.
Počakaj, pomešal sem.
Obratno... Dvigni nogo.
- To je desna. - Dobro, levo roko in desno nogo.
Zakaj so te filharmoniki nagnali,
ko pa tako dobro igraš?
- O tem zdaj raje ne bi govoril. - Potem pa ne.
Veš kaj? Zdi se mi, da učinkuje.
Saj sem rekel.
Zakaj si brusijo kljune?
Zakaj? To ti lahko pojasnim:
Zato, da bi imeli ostre.
Humorist.
- Zdravo, kolega. - Bog te obvaruj.
Cel kup naročil imam za vas.
Tri zlate in dva srebrna.
Tu je vse zapisano.
Rimske so parcele arabske pa številke groba.
Krasno, gospod Brož! Grobar kot vi, razveseli vse pokopališče.
Dobro vam gre od rok.
Samo trudim se, da ne razmažem.
Pravim ti! Ne tega!
Dolgujete mi le še 37.600 kron.
Trudim se, kolikor morem. Če bi imel avto, bi lahko več zaslužil.
Problem s trabantom lahko takoj rešiva.
Kako pa naj ga plačam?
Za vas imam krasen posel. Toliko denarja še niste imeli.
30.000 v enem dnevu.
Neposredno v vaš žep.
Andy ima klopa. Že se je napil krvi.
Pokaži ga.
Imaš ti tudi domače živali?
Ne, nimam jih.
Imaš vsaj otroke?
- Ne, tudi otrok nimam. - Kaj pa sploh imaš?
Deklici, pojdita se igrat.
Bom jaz poskrbel za klopa.
Povedal bom kar naravnost, gre za poroko.
- Imam namreč eno staro teto... - Ne, gospod Brož.
Ne bom se poročil. Sploh pa ne s staro teto.
- Teta je Rusinja. - Toliko slabše.
Saj ne gre za teto. Teta ima nečakinjo.
Tudi z nečakinjo ne, gospod Brož.
Gospod Louka, bil bi samo navidezni zakon.
Ne, jaz sem proti vsem porokam.
Na zdravje! Na zdravje!
Na zdravje, gospod Louka.
Ta nečakinja rabi češke dokumente,
da se ji ne bi bilo treba vrniti v Rusijo.
Tukaj je.
Vse skupaj je sumljivo. To ni zame.
Sedaj bomo kremirali zajedalca.
Čez šest mesecev se ločita in ste spet prosti kot ptiček na veji.
- Je Andy tukaj? - Imel je klopa.
- Sem že mislila, da se je izgubil. - Pusti naju, pogovarjava se poslovno.
Poznaš moje mnenje o tej poroki.
Zapri vrata!
Zakon bi bila samo navidezen. Samo navzven.
Za 40 tisočakov, gospod Louka.
- Prej ste rekli 30. - Plačala bi tudi 40.
Lahko bi si kupili trabanta in še meni vrnili 20.
To je prijetneje, kot pozlačevanje nagrobnikov.
Grobovi! Sami grobovi!
Usrano delo!
Vidim, da imate mnogo živali.
Grobarja morajo obdajati živa bitja.
Ime ji je Nadežda. Bila bi samo formalnost.
- Zmenjeno? - Nič ne bo g. Brož.
To ni zame.
Si prišel obiskat mamo?
- Dober dan. - Dober dan.
Franta!
Pridi zopet v torek, in pridno vadi!
Danes ni bilo posebej dobro.
Slutila sem, da boš prišel. Ugani, kaj sem skuhala.
Krompirjeve cmoke.
V lekarni sem jim rekla, da bom skuhala cmoke, ker pride Franta.
- Krasno, mama. - Vitulka je pisal.
V vitrini je. Včeraj je prišlo
Beri na glas, če bereš.
Morda kasneje.
Včasih se mi zdi, da ne maraš svojega brata.
Kaj ti je storil?
Odšel je, to je storil.
Tega mu ne moreš očitati. Odšel je brez vsega...
sedaj pa ima obetaven posel.
Ja, on ima stranke, jaz pa sranje.
Spet boš prišel do denarja, Franta. Saj si virtuozen glasbenik.
Ponovno se boš postavil na noge. Pojej, lahko si še naložiš.
Gospod Holoček pravi, da rabim nove žlebe.
- Nove žlebe? - Ja, stari so baje zarjaveli.
Pravi, da bo stalo približno 2000.
Oboje, material in delo.
Mama, kje naj to vzamem?
Ta hiša me bo spravila na beraško palico!
Prodal sem že avto, porabil prihranke in se zadolžil.
- Kje naj vzamem? - Kako mi lahko to rečeš?
Veš da je hiša zdaj,
ko si odkupil bratov delež, tvoja.
Drugače bi nam jo odvzeli, ker je tvoj brat emigriral.
Bi ti bilo všeč, če bi morala stanovati skupaj s tujci?
Zdravo Franta! Še zmeraj igraš za mrtvake?
Kaj pa ti? Še zmeraj piskaš žolčnim bolnikom?
Mudi se mi na avtobus. Na svidenje, gospa Loukova.
Kaj je mislil z mrtvaki?
Tako pravimo koncertnemu občinstvu,
če se ne odziva, kot da so vsi mrtvi.
Tukaj je bilo zamašeno.
Sicer pa so žlebi v dobrem stanju...
...razen na par mestih.
Kaj se mi meša?
Kako se je to znašlo tukaj?
Ni dosti vredno, Franta.
Samo bižuterija.
- Od kod vam to? - Našel sem.
Kaj mislite, koliko je vredno?
Ne vem.
Glejte, lahko vam dam 5,
morda 10 kron.
Hvala.
Par gre po cesti in se začne prepirati.
Ona mu reče: 'Pojdi k vragu, ti in tvoja bižuterija!'
Besno ga zaluča v zrak in obesek pristane v žlebu.
Tako bi se lahko zgodilo.
- Strinjal bi se, gospod Brož. - Seveda.
Druge razlage ne vidim.
Mislim na tisti vaš navidezni zakon, morda bi se strinjal.
Če bi znal nemško, bi se z Nadeždo lahko pogovarjal po nemško.
Je prevajalka za nemščino in ruščino.
Žal ne razumem ne nemško ne rusko.
Mi je že jasno.
Najprej ste sovražili Nemce, potem Ruse...
Meni ne gre za to.
Preprosto nisem nadarjen za jezike.
Pa kaj. Kdo pa bo vprašal, kako se pogovarjata?
Vsak Čeh zna malo ruščine.
Vsak Čeh govori malo po rusko.
- Razen mene. - Razen njega?
Nihče ne bo posumil. Pomembno je,...
da se mojster Louka ne bo počutil ogoljufanega.
Ločitev čez šest mesecev. Obljubim.
Samo navidezen zakon. Nič več.
Nadežda ima majhnega sina.
Mlada je.
Lahko bi ji bili oče.
- Kaj bi naj počela z vami? - Prav ima.
Tamara, povej,
da bo vse kot pri pravih porokah.
Pravi, da bo kot prava poroka.
Pripraviti je treba slavje in prvo noč.
Vse tako, kot se dela pri pravih svatbah.
- Kakšno prvo noč? - Prvo noč, ko spita skupaj.
Ne bojte se, seveda v različnih sobah,
a vendar, da ne vzbudita suma, če vaju kdo opazuje.
Še eno vodko, prosim.
To je podkupnina!
Veste, kolikšno podkupnino smo morali dati ruskim uradnikom?
Pridite bliže.
Raje ne sprašujte.
Franta, me veseli.
Čestitam. Vse najboljše!
Čudovita je. Lepotica.
Moraš res povsod igrati?
Dragi moji!
Tovariši!
Moja žena Nadežda mi je zelo všeč.
- Pravkar sem se odločil,... Pravkar odločil,...
da si morava..
midva z Nadeždo privoščiti...
pravo poročno noč.
- Kaj je rekel? - Neumnost.
Bila bi velika škoda,
če bi češki mož svoji ruski ženi...
odrekal...
njeno neodtujljivo pravico. Prevedi, Tamara!
Za nocoj obljubljam,
da bom pravi Ilija Muromec.
Jebi si mater.
Bom...
pravi Čurila Plenkovič! - Ne razumeta vaših šal.
Ne poznata vas pa sta se preplašili.
Tako je prav!
Vsaka nevesta se mora bati prve noči.
Otrok prihaja!
Začeli so se popadki.
Rodila bo. Ima popadke.
Brož, pazi na otroke.
Nadežda Ivanovna.
Moja žena!
- Nov je, ne? - Rabljen, mama.
Zdi se mi kot nov.
Nikjer ne rjavi.
Ti avti nikoli ne rjave.
Potem je bil to dober nakup.
Vidiš, koliko jih je?
Kot kobilic.
Je to mogoče! Mnogi Čehi trgujejo z njimi.
Samo, da je ceneje pa kupujejo od njih.
Ruska nafta, ruski bencin, ruski premog.
Sodelujejo z okupatorjem! Lepi patrioti!
Ko so Rusi vkorakali,
so vsi zatrjevali, da jim ne bodo dali
niti kruha in vode. Pa poglej sedaj!
Pa poglej si jih zdaj!
Lep narod smo!
Te lahko kam peljem?
To je tvoja dota?
Aha, vidim, da nekdo ni mogel držati jezika za zobmi.
Lep avto.
Z njim si naenkrat rešil več problemov.
Poslušaj, moja poroka...
Me ne zanima.
Še zmeraj živim sam. Nič se ni spremenilo.
Kakšna trapa sem! Malo je manjkalo, pa bi se zaradi tebe ločila.
Klara, pridi k meni.
Ustavi! Rada bi izstopila.
Klarica.
Hočem izstopiti!
Vse sem vam oprala in zlikala.
Lepo.
Okrasiti moramo okna.
Že zopet nekakšen komunistični praznik. Ne morem si jih vseh zapomniti.
Zopet bodo ocenjevali najlepše okrašene stavbe.
Moja okna se previsoko, ne morejo jih videti.
Nikar si ne mislite. Imajo sokolje oči.
Izobesite eno rusko in eno našo zastavo.
Tako me bodo pustili na miru.
To znese 70 kron.
Prištela jih bom k tistim 200, ki mi jih že dolgujete.
Takoj vam bom plačal.
- Takoj? - Ja.
- Toda nimam drobiža. - Kar obdržite.
Hvala lepa.
- Dober dan. - Dober dan.
Gospod Stoklasa me pošilja.
Stoklasa? Lahko podržite?
Počasi, počasi.
In kaj pravi gospod Stoklasa?
Želi, da me preskusite.
Želi, da poslušate moje igranje.
Za praznik boste okrasili okna?
Pa kaj še! Ni mi več do tega.
Bi kaj popili?
Ja, prosim.
Igram violo, a bi rada, presedlala na čelo.
- In kaj vas je navedlo... -...da bi menjala?
- Torej. - Všeč mi je, ker je velik.
- Imate radi večja orodja? - Ja.
Odigrajte kaj.
Pokažite.
Prste imate dolge. To je dobro.
Pred vami imam tremo.
Stisnite s koleni.
Tako je prav.
- Naj igram? - Seveda.
- Tako? - Igrajte.
Louka.
Kateri prijatelj?
Zdaj?
Kdo kliče?
- Blanka. - Ja.
Morala bova prestaviti.
Škoda.
Meni pravite!
- Pridite v 'Zeleno drevo'. - Prosim?
Pridite v 'Zeleno drevo'!
Ostaneva tukaj, ali greva dalje?
Tukaj bo dobro.
Vi ste torej vohun! Grobarstvo je le vaš konjiček!
Gospod Louka, v sranju sva!
- Nadežda je emigrirala! - Kam?
- V Nemčijo. - Zahodno?
Odšla je kot prevajalka...
in ostala tam.
Tam ima fanta.
Čisto nora je nanj.
Nikdar ti ga nisem omenjal.
Poslovnež je, poročen. Mislil sem, da mu tukaj želi samo biti bliže.
Ne zaspi! Saj nisi v službi.
- Zakaj ni šla naravnost k njemu? - Iz Rusije v Zahodno Nemčijo?
Ne morejo. Rusi lahko pridejo sem, ne pa tudi tja.
In kako so jo zdaj pustili?
Zdaj ima češko državljanstvo. Po vaši zaslugi, g. Louka!
Greš domov? Kar pojdi.
Sina je pustila tukaj, zato so ji pustili oditi.
Zakaj je odšla k njemu, če je poročen?
To je za naju povsem vseeno, gospod Louka.
Problem je v tem, da bo sedaj državna varnost pozorna na vajin zakon.
Saj sem slutil, da počnem neumnost. Čutil sem v kosteh.
Zelo mi je žal, gospod Louka.
Saj bo vse v redu, boste videli.
Dokler ne pride po sina, bo mali ostal pri teti.
In kdaj jih lahko pričakujem?
- Koga? - Udbovce.
Kmalu.
Vi ste Louka František?
- Ste oče tega otroka? - Kakšen oče?
Gospa, pri kateri je bil, leži spodaj v rešilnem avtu.
Kap jo je zadela. Pravi, da boste vi popazili nanj.
Ampak jaz sem samo daljni oče. Hočem reči, krušni oče.
To je vaš problem. Sami morate vedeti.
Rekla je, naj bo pri vas, dokler bo ona v bolnici.
No, pridi.
Vstopi, no! Ne stoj kar tukaj!
Gospod Brož, veste, kaj se je zgodilo?
Vi veste?
Potem pridite takoj sem in ga čimprej odpeljite.
To ni v skladu z dogovorom!
Tega ne moreva rešiti po telefonu.
Jutri se oglasim pri vas.
Ničesar ne razumem.
Za eno noč vas ne bo konec.
Umijte ga in ga dajte v posteljo. Jutri zjutraj se vidiva.
Prekleto!
Imaš copate?
Za obuti, za doma?
K vragu! To bo sijajno sporazumevanje!
Samo to mi je še manjkalo!
No vidiš, tukaj so.
Copati. Tvoji.
Sezuj čevlje, razumeš, potem pa obuj copate.
Saj si jih znaš razvezati? Samo ne joči.
Tudi jaz nisem navdušen.
Eno samo noč boš že vzdržal,
potem pa bo grobar poskrbel zate.
Naj kar sam poje, kar je skuhal, debil.
No, tako.
Poglej, kaj imaš.
Barvice in papir. Zdaj lahko malo rišeš..
Lahko sedeš sem in rišeš...
... delaš čičke čačke!
Dobro, potem pa bulji skozi okno. Kaj me briga!
Pa si res trmast. Lep razgled.
Jej!
Vsaj čaj popij!
Čaj.
To je ruski čaj, ki ga vi neprenehoma pijete.
Pij. Sladkan je.
Ne drži se tako, kot da me ne razumeš.
Nekaj moraš razumeti.
Oba sva Slovana.
Jaz ne govorim rusko, ti pa ne govoriš češko,...
ampak "čaj" moraš razumeti.
"Čaj" je za vas in za nas "čaj".
Kot da bi mu rekli drugače!
Pa nama je uspelo.
Napredujeva.
"Trenutno zaseda našo državo 115.000"
"do zob oboroženih ruskih vojakov."
Nehaj jokati in zaspi! Eno noč boš že zdržal.
Dobro, kakor želiš.
Že od vsega začetka je bila proti tej poroki.
- Kdo? - Maruš, moja žena.
Rekla je, da vas bom spravil še v težave.
Imela vsekakor je prav.
Ja, imela je.
Zato ji zdaj ne morem reči, naj poskrbi za malega.
Poglejte, pri nas doma je že zdaj norišnica.
Potrpite še malo z njim.
Od dolga vam odbijem 2.000 kron.
Ne, 3..., 4000.
In kaj naj počnem z njim?
Lahko bi ga vzela tista z zlatimi zobmi.
Paša? Je že zdavnaj v Leningradu.
Čez par tednov bo teta prišla iz bolnišnice.
Saj je tudi v vašem interesu, da obdržite malega.
Zato ga je teta tudi pustila pri vas...
...v vaše dobro.
Če boste skrbeli za otroka, se jim bo poroka zdela pristna.
Komu se bo zdela pristna?
Udbi, ko vas bodo zaslišali. Gotovo se bodo glasili.
- So vas že kdaj zasliševali? - Ne.
Mene pa že, enkrat.
Prvi udbovec je bil še kar prijazen. Potem pa je prišel drugi, neki Novotny.
Bil je oster kot britev.
Prej ali slej bodo prišli tudi k vam.
Meljejo počasi in zanesljivo, tako kot božji mlin.
Gospod Louka, zakaj niste izobesili zastave?
Obljubili ste, da boste, a je kljub temu niste.
Nisem utegnil.
Vsak dan igram na koncertih za delovne ljudi.
Kljub temu ste vi edini; vsi drugi so jo izobesili.
Kako čeden fantek. Čigav si?
Moj nečak je.
Kako ti je ime?
Ne bo vam povedal. Je zelo sramežljiv.
Mene sicer zastave ne skrbijo,
ampak tako boste pritegnili pozornost...
Strahopetec sem.
Lani...
jih tudi nisem izobesil in je bilo vse v redu.
A ne smeva jim dati povoda, ko sva že tako v dreku.
Naša. Vaša.
Kaj praviš?
Naša. Vaša.
Vidiš, saj razumeš, če le hočeš.
Vašo izobešamo samo zato, ker jo moramo.
Nekoč smo jo izobešali iz hvaležnosti.
Potem pa smo spoznali, kakšni ste vi Rusi.
Razumeš? Ne, ne razumeš.
Ekspanzionisti ste.
Kamor pridete, od tam se več ne umaknete.
A to ne velja zate. Ti se boš vrnil k svoji teti.
Čim ozdravi, bom spakiral tvoj 'čemodan', pa boš šel.
Čemadan.
To je vse, kar razumem po rusko, ker so mi ga ukradli v Moskvi.
Kradete kovčke in države.
Naša je "krasna".
Prosim te, kaj je tu krasnega. Rdeča je kot trenirke.
Naša je krasna.
- Naša je krasna. - Ti sploh ničesar ne razumeš.
Poglej, kaj sem ti kupil.
- Rusko jajce. - Rusko?
No ja, nekatere češke kokoške
nosijo ruska jajca in se tega niti ne zavedajo.
Babica!
Dober dan.
- Prišla sem vaditi. - Danes?
- Vam ni prav? - To ne, ampak,
danes imam obisk.
- To je vaš sinček? - Ne, ne.
- Vnuček? - Seveda ne, le pazim nanj.
Za prijatelja glasbenika iz Leningrada.
Mali je Rus.
- Pozdravljen, mali mož. - Pozdravljena.
- Kako ti je ime? - Kolja.
Lahko zaigram?
Prižgala bova luč, da te ne bo strah.
To je parnik.
Naša je rdeča.
Torej ste namestili zastave?
Tamara Komarova.
Počakajte z otrokom zunaj.
Greva k babici?
Včeraj je umrla.
Vi ste njen...?
Nič. Samo znanec.
Nismo vedeli, komu naj pošljemo njene stvari.
Spalna srajca, zobje, naočniki, ura...
Kje je babica?
Babica spi.
Ne smemo je zbuditi.
Hitreje!
Piši socialni službi, naj ga dajo v dom.
Povej, da si ti samo krušni oče, mati pa ga je zapustila.
Imaš takšno delo, da ne moreš paziti nanj.
Ali pa ga daj v vrtec. Ne more biti tukaj v krematoriju.
- Poglej, kaj riše. - Raketo?
Sploh ni slaba risba.
Gospodje, pekarna ne čaka.
Ste njegov oče ali dedek?
Dedek.
Izpolnite te formularje in jih pošljite
socialni službi, tovarišici Zubati.
- Kako dolgo je treba čakati... - Ne morem vedeti.
Tega ne razumem.
Rekel si, da je fantek Jugoslovan,
in da so ga starši pustili pri tebi.
Da bi spoznal češko deželo.
In ime mu je Kolja.
To je rusko ime.
Kolja prihaja od Nikolaj. Lahko je tudi jugoslovansko ime.
- Bi lahko nekaj dni ostal pri tebi? - Ne.
Bled je.
Bil bi na svežem zraku, ti pa bi imela družbo.
Kam gre ta svet! Ljudje kar puščajo svoje otroke.
Če se hočejo predati glasbi, ne bi smeli imeti otrok.
Ali glasba ali družina.
Dobil si me. Kako dolgo bi ostal?
Jih vidiš? Zmeraj na cesti.
Vozijo sem in tja.
Naši.
Niso vaši, to so Rusi.
Pridi sem! To je kralj.
Rusi. Ruski vojaki.
Kaj pravi?
Kako naj vem?
Jugoslovanski vojaki imajo podobne uniforme.
Nikamor ne hodi, Kolja. Kmalu bo gotovo.
Nalagal si me.
Rus je.
Ja, zlagal sem se. Rus je.
Zdaj se družiš z Rusi!
Mama, niso vsi Rusi enaki.
Ni nas doma.
Daj no, kako nismo doma?
Videli so me, ko sem vstopil.
Oprostite, bi si lahko umili roke?
- Umiti roke? - Ni vode.
Ni vode.
Ni vode?
Nekje pušča cev.
Oprostite, prosim, na svidenje.
Voda teče!
Nočem imeti ruskega otroka. Ne računaj na to.
Pridi, greva k stricu Ružički.
Voda zopet teče.
To mi ni všeč, Franta. Lažeš lastni materi.
Vitulka ne bi nikoli lagal.
Najprej nisi maral otrok, naenkrat pa imaš celo ruskega.
Pridi, poglej! Tako ga poženeš.
Kako je v Pragi?
Enako kot tukaj.
Si slišal, kaj pravi krkonoški prerok?
Da se bo letos vse sesulo.
To pravijo že 40 let.
Prerok je imel vizijo,
kako češki komunisti
kupujejo zlate palice
in bežijo v Rusijo.
Tam pa jim je Gorbačov, odvzel zlate palice
in jih z njimi nabil.
Potem je rekel: 'Pustite zlato tukaj in se vrnite domov.'
Toda doma jih nihče ni več maral.
Uprli so se mladina in bolniške sestre
ter jih nagnali v Albanijo.
Tam so zanje zgradili rezervat.
Tako kot v Ameriki za Indijance.
Takšno vizijo je imel!
In zakaj so se uprle ravno bolniške sestre?
Tega pa jaz ne vem.
So to naši?
Ja, vaši.
Gredo v Moskvo?
Ne, tukaj bodo ostali.
Samo sem in tja se vozijo.
Živijo tukaj?
Žal.
Kot jaz.
Danes predstava odpade. Otroci iz ruskih kasarn
so si film ogledali že včeraj.
Ne igra. Greva.
Koliko mora biti gledalcev, da ga zavrtite?
Najmanj pet. Toda to je ruski film...
Jutri je na sporedu 'Angelika'.
Dajte mi pet kart.
Gospod Lansky, ne hodite nikamor. Vseeno ga boste zavrteli.
Zdravo Franta.
Kje je babica?
Spi.
Gospod Louka, dobili ste priporočeno pismo.
Podpisala sem namesto vas, da vam ne bo treba na pošto.
Ne boste verjeli,
na tekmovanju v okraševanju stavb smo zasedli drugo mesto.
Gotovo bi bili prvi, če ne bi bilo tega tepca Pecha.
Pismo je s policije.
Verjetno zaradi napačnega parkiranja.
Verjetno se boste morali osebno javiti pri njih.
Pokorny. Vi ste gospod Louka.
- Pripeljali ste ga... - Nimam nikogar, ki bi pazil nanj..
Ampak med zaslišanjem...
Tovarišica, ga lahko prevzamete.
Dobro...
Česa takšnega še nismo imeli.
Še nikoli, gospod Louka.
Vi nimate otrok?
Imam, a jih ne vodim v službo.
Jitka bi lahko popazila nanj.
Jitka, bi malo popazili na fantka?
Pojdita v pisarno g. Kopeckega. Danes ga ni.
Pojdi s teto, se bosta igrala.
Ni vajen tujih ljudi.
- Koliko je, prosim, star? - Pet.
A ne razume češko. Rus je. Ne bi mogel ostati?
Če mu daste svinčnik in papir, lahko malo riše.
Sedite, gospod Louka.
Imate tudi barvne? Zelo rad ima barvne.
Tako, vi ste se torej poročili, gospod Louka.
Zanimivo, zanimivo.
Bili ste tak zaprisežen samec
naenkrat pa, pri 55-tih letih...
Se zgodi. V mojih letih ljudje počno neumnosti.
No ja, res je mlada in čedna.
- Človek se takoj zaljubi. - Saj veste.
Kako sta se spoznala?
- V restavraciji. - Kateri?
V Malostranski kavarni.
Sedela je sama in ker ni bilo nobene proste mize, sem prisedel.
- Beseda je dala besedo... - Govorite rusko?
Pravzaprav ne. Samo par besed,
ki so mi ostale še iz šole.
- Cigareta. - Kar prižgite si.
Ne, padla je.
To se mi nenehno dogaja.
Lepo.
Lepo riše...violina...
To je violončelo. Ima trn.
Seveda. Violinist bi se z njim še zbodel.
Jaz imam petletnega sina, a ne zna tako risati.
- Kako mu je ime? - Rodek, po moji ženi.
- Kaj ima moško ime? - Ne, pravzaprav ji je ime Rodka.
Kako gre?
To je kapetan Novotny, gospod Louka.
Poslušajte, dragi moj.
Zdi se, da slabo vplivate na svojo družino.
Vaš brat je emigriral.
Vaša žena je emigrirala.
Po poroki nista dolgo živela v skupnem gnezdu.
Nihče je tam sploh ni videl.
Par dni sva živela skupaj,...
a se nekako nisva razumela. Govorila je rusko,...
...jaz pa češko.
Pred poroko niste opazili, da ne zna češko?
Sem, a so bila še druga neskladja.
Nenehno je delala prepih.
Bila je iz Sibirije in vajena mraza.
Tako sva se odločila za ločeno življenje.
Dovolj je bilo neumnosti,
zdaj pa z resnico na plan.
Koliko so ti plačali?
Do sedaj se nisva tikala.
Midva se ne tikava, jaz te tikam.
To je razlika. Jetniške ptičke tikam.
In ti boš sedel!
Nekaj sem te vprašal!
Tovarišica, ne morete tega otroka...
Sva že poskusila.
Kako ste si lahko privoščili trabanta?
Nekaj sem prihranil, ostanek pa sposodil.
Od koga?
Od prijatelja Parižka in gospoda Broža.
Vam je žena povedala, da namerava emigrirati?
Ne, to me je presenetilo.
Da vam je pustila otroka, vas je tudi presenetilo?
Ja, tudi.
Kaj nameravate z njim?
Verjetno ga bom obdržal.
Če sem ga že priženil...
Poglejte, ljubček! Ta poroka je bila očitno hlinjena.
Pravljico o zaljubljenem starem kozlu pripovedujte komu drugemu.
In nikar ne mislite, da boste igrali v filharmoniji.
Goslali boste na pogrebih. Bomo že mi poskrbeli za to.
'Že zdaj igra na pogrebih.'
Gospod kapetan se upravičeno jezi. Nočete rešiti svoje kože?
Povejte nam, kdo je organiziral poroko...
in koliko vam je plačal.
Gotovo se ne vidiva zadnjič. Pojdite domov in razmislite..
Morda nas boste sami obiskali,
preden pridemo mi k vam.
Tako torej.
'Ljubček.'
Še par zaslišanj, pa boš znal češko.
- Glej, glej, Marketa! - Ne, Miša.
Miša, saj vem.
- Kako si kaj? - No, igram...
Igram v nekakšnem ansamblu.
Jezus! Fant. Oprosti!
Na liniji 'B' se je izgubil petletni fantek. Ne razume češko.
- Ime mu je... Kolja. - Kolja.
Kdor ga najde, naj ga pripelje v postajno pisarno.
'Kolja, ne boj se, nikamor ne pojdi.'
'Ostani v metroju, našli te bomo. Zdravo!'
'Konec sporočila v ruskem jeziku.'
Čevelj.
Kolja!
Kako si me prestrašil!
To ni bilo telefoniranje, bilo je kričanje.
- Kaj je rekla? - 'Kolja, dragec, ljubček...!'
Ko sem ji povedal, da je teta umrla ter da je zdaj pri vas,
je skoraj omedlela. Nemudoma je hotela priti,
a sem jo preplašil. Rekel sem ji,
da jo bodo poslali v sibirsko taborišče.
- Kaj pa Rdeči križ? - Pozanimala se je zaradi malega.
Otrok sodi k materi. Takšne so tudi mednarodne pogodbe.
In lepo vas pozdravlja.
Lepo od nje.
Zdravo, babica.
Jaz sem, Kolja.
Me slišiš?
Hotela sva te obiskati, a si spala.
Pridi k meni, babica.
Pridi.
Zuzi? Louka.
Počutil sem se osamljenega, in veš, na koga sem...
Lahko govoriš? Kje? Na kopanju?
Blagor tebi.
A, v kopalnici je!
Pri njemu to kar traja, mar ne?
Poslušaj, pazim na nekega ruskega otroka.
Ruskega. Od nekega leningrajskega violinista.
Noče spati.
Ti poučuješ ruščino. Mu lahko prebereš kakšno pravljico?
Vseeno. Pet let.
Izberi nekaj, bom počakal.
Učiteljica je.
Pravljica bo.
'Orel in jagnje.' Krasno, dam ti ga.
Kolja Biljukov.
Ne bojim se orla.
'Na vrhu kavkaških gora je živel orel.'
'Nekega dne je poletel tako visoko,'
'da je prišel do zvezd.'
'Na njej je bila majhna hiška.'
'V njej je živela stara ovca s svojimi jagenjčki.'
'Priletel sem na obisk, je rekel orel.'
'Naj vidim, kako tukaj živite.'
Hvala, Zuzi.
Tu si jih pozabila?
S črnimi čipkami?
Si šla domov brez njih?
Ne, hlačke bi gotovo opazil.
Tudi jaz bi te rad videl, Zuzi, a sedaj ni mogoče.
Poklical te bom.
Adijo.
Kako ti je ime?
Jaz sem Kolja Biljukov.
Želiš kruh?
Sedaj pojdi ven.
Ne krmi golobov! Prišlo jih bo še več.
In zapri okno, prepih je.
Ven!
Kaj počneš?
Tvoje delo.
Sedaj pa je dovolj!
Tako visoko sva kot ptice.
Skoraj tako visoko.
Mame ni doma?
V tujini je.
Jemati mora antibiotike.
Vsake štiri ure. Nastavite si budilko.
In četrtinko aspirina. Ga imate?
Ja.
Lahko se razvije meningitis.
Če se mu temperatura ne pade, mu napravite hladne obloge.
- Boste znali? - Ja, seveda.
Bo vaša žena dolgo odsotna?
Verjetno.
Za delodajalca boste potrebovali potrdilo.
- Ja, to bo najbolje.
Čutiti bo hladno.
Vse bo spet dobro.
Vse bo dobro.
Hvala, Klara. Oprosti, da sem klical tako pozno.
- Že v redu. - Ne, zares hvala. Lahko noč.
Ni se treba poslavljati, ostala bom do jutra.
In kaj boš rekla doma?
No, da ima moj bivši ljubimec otroka.
In da ne zna ravnati z njim.
Sraka ali kavka. Te kradejo svetlikajoče se predmete.
Prav imaš. Na to ni nihče pomislil.
Kljub temu, da ni nič vreden, je lep.
Ko sem rekla, da z možem ne moreva imeti otrok,
ni pomenilo, da jih jaz ne morem imeti.
Napak si si razlagal.
Kdaj mora vzeti naslednjo tableto?
Ob petih. Nastavila sem budilko.
Nisi tak egoist, kot sem mislila.
Nikoli si ne bi mislila, da boš tako zavzeto skrbel za tujega otroka.
Jaz tudi ne.
Se ne bojiš posledic...
ki bi jih lahko imela zate ta navidezna poroka?
Ti, kot žrtev političnega preganjanja?
Jaz nisem žrtev političnega preganjanja.
Jaz sem žrtev lastne neumnosti.
Lahko sem hodil na zahod.
Nekoč mi je neki partijski oficir dejal:
"Sicer je vaš brat emigriral, a tebi zaupamo."
Ko sem se vrnil, sem moral izpolniti vse običajne formularje.
Vprašanje, če sem se srečal z emigranti,
sem izpolnil z 'Ja'.
Potem sem moral napisati, kaj sva govorila.
Napisal sem le, 'Običajno sranje, tovariš Baha.'
- To je vse? - Mislim, da ga je prizadelo.
In jaz sem mislila, da si naredil kdove kaj.
Bedno, kajne?
Pravilno si odgovoril.
To bi ti rad podaril.
Ta je čedna. Samo da ne rišeš več krst.
Telefonsko pravljico!
Pravljico?
Poklicala bova najino teto za pravljice.
'Orel in jagnje.'
Lahko slišim to o orlu?
Zelo mi je všeč
Stric je bil.
On ne zna nobene pravljice.
Morala bova poskusiti sama.
Nekoč sta živela dedek in babica...
Dedek in babica.
Imela sta vnuka, ki mu je bilo ime Budulinek.
Nekega dne babica reče: "Midva z dedkom
morava iti v mesto. Ostal boš sam doma.
Nikomur ne smeš odpreti vrat.
Točno. In tako sta odšla...
Včasih so bile tukaj vidre.
Kaj so vidre?
Ti in tvoja vprašanja!
To je približno tako velika žival. Ima brado tako kot jaz.
Vidre so lovile postrvi.
Kaj so postrvi? - To so ribe.
Ribe!
A ker je sedaj zaradi kislega dežja voda zastrupljena,
tega ti ne moreš razumeti, saj tudi jaz ne razumem,
so ribe pomrle.
Ribe kaputt?
Zato so pomrle tudi vidre.
Vidre tudi kaputt?
Tako je sedaj ta reka, ki se imenuje Vidra
ostala brez vider.
Jezus Marija.
Neki Zahodni Nemec proslavlja rojstni dan.
Kaj je rojstni dan?
To je dan, ko se je nekdo rodil.
In kdaj bo moj rojstni dan?
Kdaj si se rodil?
Vem, da imaš pet let, a katerega dne si se rodil?
Ne vem.
S tabo je res problem. Rad bi proslavljal rojstni dan,
ne veš pa, kdaj si se rodil.
Lahko noč, očka. - Noč.
Antisocialistične skupine skušajo razrušiti republiko,
a delavci se jim upirajo.
Glavno, da si zdrav in vesel.
Zate.
Kaj je v njej?
Kako je lepa!
Kako visoko stanujete!
Jaz sem Zubata, prihajam s socialnega skrbstva.
Napisali ste vlogo
za tega fantka.
Šele zdaj ste prišli na vrsto.
To je bilo že davno. Marsikaj se je že spremenilo.
Pravite, da igrate tudi ponoči?
Ne, sedaj samo še podnevi.
- Kje otrok spi? - Tam spiva.
Nima svoje postelje ali sobe?
Ima, a tu je dovolj prostora za oba.
In danes ima rojstni dan?
Pravzaprav ne. Nimam njegovih dokumentov, pa sem se odločil, da bo danes.
Odločili ste se?
Poglejte, gospa Zubata, tisto vlogo sem napisal,
ko se še nisem prav znašel.
Otrok je ruske narodnosti?
Ne igraj zdaj, fantek.
Sedaj že dobro razume češko.
Mati je emigrirala na zahod, in se ne zanima zanj.
Ni res. Pisala je Rdečemu križu.
- Poslušajte, gospod Lucina. - Louka.
Čeprav je njegova mati
s poroko dobila češko državljanstvo,
je še zmeraj Rusinja
Ruske oblasti se še zmeraj zanimajo za otroka.
Nam ne bo več treba skrbeti zanj.
Verjetno ga bodo dali v kakšen otroški dom v Sovjetski zvezi.
Vsaj meni se tako zdi.
Poglejte, gospa Zubata...
Ta moja vloga... Je ne bi mogli preklicati?
Zakaj le? Zanj bodo poskrbeli.
- Še se bom oglasila, gospod Lucina. - Louka.
Naslednjič...
bo prišel z menoj nekdo s sovjetskega veleposlaništva.
Potem lahko oni prevzamejo zadevo.
Čeden fantek.
Na svidenje!
Čimadan?
Ja, čemodan.
Preden pride ta Zubata.
- Franta, od kod pa ti? - Lahko prenočiva?
Seveda. Pridita!
Nekoliko je čutiti vzmeti,
a skozi koco te ne bodo bodle.
To je stric Houdek, veš. Ti mu boš verjetno govoril Goudek.
Taka velesila, ne znajo pa
izgovoriti 'H'.
Skril te bom, kot da bi bil padalec.
To bo moj prispevek k odporu.
- Kaj meniš, me bo Novaček sprejel? - Mora.
Čeprav se bo čudil, da hoče gospod Louka igrati v zdraviliški kapeli.
Dejala bova... Jezus, to je ideja,
da si moraš odpočiti po operaciji žolča.
Pil pa boš vodo iz Gagarinovega izvira.
- Gagarin? - Ti pa spi.
Policija je zaprla vse glavne ulice
in jim tako preprečila umik.
Ko so študenti trčili na policijske sile,
so začeli skandirati: "Mi smo goloroki." in prepevati himno.
Kljub temu so jih surovo zatrli...
Nerad se motim, a mislim, da se je začelo.
Prosim te! Pretepajo ljudi...
Tiho! Tiho!
Praški študentje pozivajo sodržavljane na demonstracije.
Škoda, da sva se tako pozno pridružila odporu. Zdaj je že konec.
Tam bi morala biti, kolega.
Zdaj pa se je zgodilo.
Gotovo je! Gotovo je!
Prosim, spustite rešilni avto!
Z veseljem! Z veseljem!
Uprli so se mladina in bolniške sestre
ter ob zvonjenju zvonov
izgnali komuniste v Albanijo.
Zanj so tam napravili rezervate, kot za Indijance v Ameriki.
Kakšna vizija!
Zdaj pa imaš mamo. To je tvoja mama.
Kaj ti pa je?
Še enkrat se vam zahvaljujem, in vas prosim, da mi oprostite.
- Adijo, ati. - Adijo.
Kdaj prideš k nama?
-Se še spomnite? - Seveda se.
Gospod je moj pastir.
Ničesar ne bom pogrešal.
- VicoMania 2003 -