СЛЕДВАЙ МЕ КРОТКО (1949)
в ролите: УИЛЯМ ЛЪНДИГАН, ДОРОТИ ПАТРИК, ДЖЕФ КОРИ
НЕСТОР ПАЙВА, ЧАРЛЗ БРАУН, ПОЛ ГИЛФОЙЛ, ЕДУИН МАКС
ФРАНК ФЪРГЮСЪН, МАРЛО ДУАЙЪР, МАЙКЪЛ БРАНДЪН, ДЪГЛАС СПЕНСЪР
сценарий: ЛИЛИ ХЕЙУЪРД, ФРАНСИС РОЗЕНУОЛД и АНТЪНИ МАН
оператор РОБЪРТ ДЕ ГРЕЙС
музика ЛЕОНИД РААБ
режисьор РИЧАРД ФЛАЙШЪР
Да, заложи петарка на Нанси в четвъртата гонка.
Какво? Не, тези игри не са за мен.
Все пак парите ми трябват. Изчакай за малко.
Да ви помогна, госпожице? - Търся лейтенант Грант.
Днес не съм го виждал. Не, без мен!
Този жокей има нужда от един хубав бой.
Чакай. Говорете със сержант Колинс.
Онзи с шлифера.
Благодаря. - За мен беше удоволствие.
Добре, Ал, нека е така – Бони Джоунс в осмата гонка.
Сержант Колинс? - Да.
Аз отразявам случая със Съдията. - От вестник ли сте?
От списание. - "Четири звезди"?
Благодаря. - За вас, госпожице?
Джинджифилова бира. Горещ случай.
И с всеки ден става все по-горещ. - Забавно е, че се нарича "съдия".
Като цяло Съдията е весел човек. Да убиваш хора е доста забавно.
Всякакви факти ще ми бъдат от полза. Какво го кара да го прави?
Познавах един човек, който не харесваше котки и им режеше опашките.
Съдията отнема човешки животи. Явно просто не харесва хората.
Още по едно? - Не трябва да черпите мен.
Трябва ви лейтенант Грант. - Не се разбирам с него.
Ще се разберете, сигурен съм. За Хари този случай стана личен.
Както и за мен. - Повярвайте ми, различно е.
Здравей, Бени. - Здравей, лейтенант.
Какво ще пиете, лейтенант? - Налей ми бира, Дом.
Дамата иска да говори с теб, Хари. И тя работи над случая със Съдията.
Аз съм Ан Горман. Предполагам, че знаете нашето списание.
Него ли изпрати кмета на дъното заедно с игралните автомати?
Запазете си мнението и ми кажете нещо полезно.
Ако искате информация, обадете се на 911.
Ченгетата не се славят с дружелюбност.
Спомняте си за нея само когато ви трябва помощ от пресата.
Вие не сте от пресата.
Няма нужда от лични нападки, г-н Грант.
Хайде, отпийте. Или ви е страх да не изхвърчите от списанието си?
Търсят ви, лейтенант. - Благодаря.
Нека я взема, преди да я съборите. - Ще се изненадате, но имам срокове.
Не се тревожи за сроковете, ангелче. - Арт, да вървим.
Две гонки подред той пристига трети.
Не, не, няма повече места.
Такси!
Карайте след онази кола.
Май Съдията отново е ударил. - Шегуваш се?
Не. Макгил, редакторът на "Морнинг Стандарт".
Обърни внимание, винаги убива, когато вали.
Може да обича дъжда. Може би е риба.
Здравейте, лейтенант. - Здравей, Мак.
Как е? - Счупени крака, вътрешни травми...
Мога ли да говоря с него? - Не сега.
Здравейте, лейтенант. - Здравейте, г-н Макгил.
Винаги съм искал да хвърля нещо през този прозорец.
Не предполагах, че ще съм аз. - Извинете, лейтенант.
Чакайте! Ед! - Тук съм, г-н Макгил.
Г-н Макгил, трябва да отидете в болницата.
Вие вървете там. Ед, имаш ли молив?
Все още съм тук, вестникът ще излезе на време.
Ексклузивно. Съдията проникна в редакцията на "Морнинг Стандарт".
Редакторът оцеля, за да разкаже за случилото се.
Човекът, наричащ себе си Съдията, нанесе нов удар. Видях го.
Аз съм единственият оцелял, който го е виждал.
Седях на бюрото.
Чух как някой влезе в кабинета.
Искате ли нещо?
Полетях...
Стойте, лейтенант! - Без снимки.
За пресата. - Без снимки! Фред.
Здравей, Джон.
Няма късмет.
Добър вечер, инспекторе.
Приятелят ти удари отново, а? - Да.
Дадох ти този случай, предполагайки, че имаш въображение.
Правим най-доброто. - Трябва да се стараете повече.
Ако някой смята, че сме пропуснали нещо,
нека ни посъветва. - Не се бъркай, Арт.
Използвай въображението си, Хари, не го забравяй.
За шест месеца Съдията уби шестима. - Седем с Макгил. Щастливо число.
Не се бъркай, Арт. - Изучих го от глава до пети –
навиците му, начинът му на мислене.
Понякога ми се струва, че живеем заедно.
Понякога съжалявам. - Искаш ли да се откажеш от случая?
Да. Веднага след като го хвана.
Добре. Но запомни – искам резултати.
Голяма помощ. - Лейтенант!
Погледнете това. - Както обикновено.
До редактора на "Морнинг Стандарт".
Предопределен съм да унищожа злото. Пазете се! Съдията.
Ако беше публикувал писмото, щеше да остане жив.
Макгил беше журналист. Усещаше сензацията.
Голяма сензация.
Изпратете го в лабораторията. - Добре.
Как влязохте? - С връзки.
Казах без снимки!
Извинете. - Дайте ми апарата. Да вървим.
Харесва ви да сплашвате хората. - Колко драматично.
Само си върша работата. А историята? - Ще я има, след като я съобщим.
Интересува ни предубеден поглед. Ще платим.
Няма да продам историята на подобно списание.
Шефът ми е във възторг от този случай.
Мога да си представя. Шефът ви ще направи всичко за подобни истории.
"Защо и как убива Съдията?". "Какво е да си убиец?".
Пикантни истории, нали? И колко страховити снимки
могат да се използват. - Читателите искат да знаят истината.
Все пак той е заплаха. - Както и вие.
Луда жена, която си е натъпкала главата с безумни идеи.
Взимайте си апарата. - Благодаря.
Какви ги вършиш? Отдавна трябваше да си у вас.
Какво? - Познавах един човек.
Беше най-добрият детектив.
Разбиваше случаите като орехи. Знаеш ли как свърши?
В лудница. - Най-подходящото място за Съдията.
Не, неговото място е на електрическия стол.
Много е мек за него. - Стига, Хари, имаш нужда
от закуска и сън. Прибирай се. - Сън казваш?
Мислиш ли, че ще заспя?
Ще лежа в леглото и ще виждам пред себе си празното му лице.
Виждам, че имаш послание от него.
"Ти не си законът. Аз съм законът.
А съм Съдията и никога няма да ме хванеш.
Денят..." - Добро утро, лейтенант.
Открихме косъм на ръкава на Макгил.
Прав е. Със сигурност не е от косата на Макгил.
Някой от нас посивява.
Предполагам, че косъмът е от бял мъж на средна възраст.
Благодаря, Кели. - Сега поне знаем цвета на косата му.
И какво от това, знаем много за него. - Истинска колекция от улики.
Като дете събирах бръмбари и докато не ги събрах всичките,
не бях щастлив. - Тази колекция ще те ощастливи.
Буболечките повече ми харесват.
Ето го човекът, когото търсим. Парче по парче.
Във всеки друг случай преравяме земята за улики, а тук имаме цял куп.
Знаем цвета на косата му, размерът на обувките, формата на главата.
Колко е висок и колко тежи. Дори знаем как мисли – съди хората.
Не приемай всичко толкова лично. - Защо? Той е на свобода.
Крои планове. А какво правим ние?
Подпрели сме се на стената и си удряме главите в нея.
Лицето му е пред очите ми.
Бих дал година от живота си да го погледна в очите.
Като се измъчваш, не се доближаваш до него.
Мисля, че си прав. Извинявай.
Трябваше да изпусна парата. - Всичко е наред.
Някой ден всички парченца от пъзела ще се наместят
и ще погледнеш на това в целия му блясък.
Чакай малко! Прав си, Арт!
Така ли? - Да!
Защо не се сетих по-рано? Парченцата са неразделни!
Кели? Хендерсън и Ларсън да се качат.
Хендерсън да си вземе скицника. - Добре, сър.
Изчислихме, че ръстът на Съдията трябва да е 1,85 м.
Теглото му е около 75 кг.
А по парчето плат заключихме, че понякога носи син костюм.
Това е.
Да… доста си прилича.
Все едно го виждам.
Въз основа на скицата ще направим кукла на Съдията.
Затова ще използваме всичко, което имаме.
А след това? Ще преровим града ли?
Не. Ще разпратим снимката му по вестниците.
Така ще прескочим обичайната процедура за разпознаване.
Мисля, че няма да навреди.
Кажи от какво имаш нужда. - Благодаря. Ларсън, какво ще кажеш?
Ще ми се да знам повече за него. Всяка дреболия би помогнала.
Ела в кабинета ми, ще ти покажа досието по случая.
Благодаря, Хендерсън. За сега това е всичко.
Тук са материалите по всеки случай –
бележките, които е оставял на жертвите, снимки,
оценки за навиците му – всичко, което сме могли да съберем.
Първото убийство е от преди шест месеца.
Мъж, удушен в парка.
Уликите, които имаме, са фасове, следи от обувки,
парче плат в храстите. Обикновен случай.
След няколко дни се случва още едно убийство.
Този път е жена, актриса.
На местопрестъплението намерихме ръкавица
и шнур, вероятно откъснат по време на борбата.
Край тялото намерихме тази бележка, написана с червилото на жертвата.
"Разплатата за греха е смърт." Какъв е грехът й? Защо я е убил?
Нататък има още. Сценарият е същият.
Удушаване през нощта, по време на дъжд.
Това е цялата история.
Г-н Ларсън, колко време ще отнеме да се направи кукла?
Не бих могъл да кажа точно. - Важно е да я направим по-бързо.
Добре. Дайте ми три-четири дни. - Имате ги.
Как влязохте? - С връзки.
Да не очаквахте, че ще се откажа?
Ще ме застреляте ли? - Проблемите и така ми стигат.
Кажете на портиера да ви върне подкупа.
Г-н Грант, работата е важна. Иначе не бих дошла.
Не съм ви викал.
Не сте мой тип.
Казах на шефа си, че ще имам тази история.
Защо не кажете на шефа си да скочи в реката?
А ако вие сам напишете статията?
Колко пъти да ви казвам – историята не се продава.
Тогава ще я напиша аз... с ваши думи.
А преди да я публикувам, ще я одобрите.
Защо да го правя? - А защо... А защо не?
Все пак това ми е работата.
Гадна работа. Защо не я зарежете?
Трябват ми пари. Баща ми иска джин,
а племенниците ми – добро училище.
Какво има? Май за никъде не бързаш.
Роклята ти също ли е част от играта? - Не играя.
Ще подпишете ли разрешението?
Какво ще получа за това? - 500 долара.
Лъжкиня.
Преди публикацията ще проверя всяка дума.
Вече ви казах.
А 500 долара ще отидат във фонда на полицията.
Както кажете.
Хайде, да не губим време.
Загаси лампата като излизаш.
Господа, за да добиете представа как изглежда човекът, когото търсим,
се отклонихме от обичайната процедура за описание на заподозрения.
Видяхте уликите. Въз основа на тях направихме кукла, която ще ви покажем.
Ще се съсредоточим върху ключови епизоди от разследването,
за да разберем навиците на човека,
който вече уби седем души и все още е на свобода.
Готов ли си, Арт? - Да.
Как се казваш? - Аз съм Съдията.
Това е прякор. Откъде идва? - Аз съм този, който съди грешниците.
Знаеш ли в какво си обвинен? - В няколко убийства.
2Какво оръжие използваш? - Ръцете си.
Собствените си ръце. - Защо оставяш бележки?
Искам хората да знаят. Харесва ми да говорят за мен.
Разкажи ми за дъжда.
Дъждът предизвиква тревога. Обзема ме възбуда.
И какво правиш, когато си възбуден? - Убивам.
Е, това е, господа.
Не е зле, Хари. - Благодаря, инспекторе.
Идеята изобщо не беше лоша.
Направо ме побиват тръпки.
Истински красавец. - Няма сексапил.
Инспекторе, как да действаме при среща със Съдията?
Не забравяйте нито за секунда, че си имате работа с безумец.
Затова в случай на съмнение, заповядвам да се стреля на месо.
Шегуваш ли се? Тази кранта не може нищо!
Чакайте, лейтенант. Ще ти се обадя.
Имам нещо важно за вас.
Имам нещо сигурно за утре. Всичко е уредено.
Това е златна мина! - Бени, стига.
Лейтенант. - Здравей.
Чакаш ли някого? - Теб. Казаха, че ще те намеря тук.
Кой ти каза? - Връзката ми.
Подписах разрешението ти. Какво още искаш?
Едно кафе, моля.
Пред теб е първата ми криминална статия.
Не си губиш времето. - Статията стана както трябва.
От радост, шефът ми даде премия. - Е, не мислех, че ще се справиш.
Какво е това? История за кукла.
Точно така. А със снимките, които имам, ще се сдобие и с цвят.
Как научи за това? - С връзки. И с твоя подпис.
Името ти отваря всички врати.
Използвала си името ми, за да получиш тази информация?
Разбира се, това е част от историята. Куклата не е ли твоя идея?
Куклата трябваше да помогне на разследването.
Не беше съобщено на пресата.
Значи "Четири звезди" притежава истинска сензация!
Тази статия не трябва да излиза!
Тя вече е в печат. - Спри го!
Помни, че статията е от твое име. - Кажи, че отричам всичко!
А ако не го направя? - Ще съсипя и теб и списанието.
Извинете. - Вече не искате ли кафе?
Дайте го на дамата. Има нужда да се събуди.
Жокейката удари джакпота. Какви доказателства още искаш?
Парите са си мои!
Да, точно така.
Добре. Веднага идвам.
Идваш на време. Хванали са го. Едно от писмата ни изведе на следа.
Той е в участъка на Норман Стрийт.
Как се казваш?
Съдията. - Къде живееш?
Не искам да живея.
Писна ми от лъжите на всички.
Съдия, ти не си глупак.
Защо убиваш? - Някой трябваше да започне…
Да започне от нулата…
Какво? - Промяната на света.
Трябва да се променим. - Разбирам.
Дай да ти видя ръцете.
Свали си ръкавиците!
Кажи ми… актрисата, която уби…
как го направи? - Удуших я, както и другите.
Покажи ми как я души.
Хайде. Души мен, както го направи с нея.
Измамник!
Ти не си Съдията. Жената е удушена откъм гърба.
В затвора ли искаш да отидеш? - Изпратете го в лудница.
Чел си твърде много списания, приятел.
Навън вали. Няма ли да кажеш нещо?
Имаш ли планове за тази вечер?
Къде си сега? В билярдната зала или в бара?
А може би си с някое момиче?
Не, това не е в твой стил.
Къде ще отидеш днес? Може да те срещна.
Какво ще кажеш за една среща? Среща на сляпо, с мен.
Добре. Къде отиваме?
Трябва да си починеш, Хари, иначе ще полудееш.
Разговорите не вредят на никого.
Що за желание да говориш с кукла? Говори с мен.
Подозирам, че днес ще излезе на лов. - Ти и твоите подозрения.
Дъждът не доказва нищо.
Имало е дъждовни нощи, когато не се е появявал.
Хайде, да отидем до бара.
Не може да вали вечно. - Разтревожен съм.
Дъждът ме изнервя. По-добре да се повозя.
Ден след ден виждаш на улицата същото като Съдията.
Четките няма да помогнат.
Къде отиваш? - Ще се повозя наоколо.
Да дойда ли с теб? - Не, остани, ако се появи нещо ново.
Караш ме да настръхвам.
Хари, искам… - Какво правиш тук?
Мокра съм до кости. Може ли да се кача?
Идвах към кабинета ти, видях те и те последвах.
Можеше да си спестиш пътуването.
Няма нищо интересно. Дори трупове няма.
Хари, не съм тук за това. Само исках да ти обясня, че…
Защо слушаш това? - Мислех, че харесваш престъпленията.
Те са полезни.
Как би си платила наема, или би си купила нова рокля?
Харесва ти да се чувствам евтина, нали?
Мисля, че го заслужавам. Но и ти ме разбери.
Работата ми е да се сдобия с историята на всяка цена.
Сигурно много обичаш работата си и парите, които получаваш за нея.
Не се заблуждавам относно работата, но винаги съм искала да пиша.
Затова дойдох в този град.
Бях на дъното, когато получих тази работа, и се радвам.
Дори да не е това, за което мечтаех да пиша,
все пак продължавам да пиша. - Добре, забрави.
Признавам, че не постъпих честно, като използвах името ти.
Извини ме, не бях права. Няма да се повтори.
Ето ти разрешението! - Внимание, коли 42 и 87.
Отидете на Мейпъл авеню, номер 411. Станало е убийство.
Внимание, коли 42 и 87.
Отидете на Мейпъл авеню, номер 411. Станало е убийство.
Внимание, коли 42 и 87...
Здравейте, лейтенант. - Здравей, Брайс.
Съдебният лекар ще дойде след малко.
Отцепиха ли къщата? - Да, погрижихме се.
Предположение кога се е случило? - Обадиха се около 23:00 ч.
Кой ви пусна? - Съпругът й, г-н Овърбек.
Той е в кухнята. Не е на себе си.
Г-н Овърбек, аз съм лейтенант Грант от отдел "Убийства".
Извинете, че ви притеснявам в такъв момент,
но ви моля да ми отговорите на няколко въпроса.
Не знам нищо… Ужасно е.
Защо хората извършват такива зловещи неща?
Кажете ми кога и как намерихте жена си?
Днес е вечерта ми за боулинг. Прибрах се около 23:00 ч.
Когато влязох…
я заварих така.
Видяхте ли някой друг?
Какво? - Видяхте ли някой друг?
Не, никой друг.
Само нея.
Лежеше си на пода…
и се обадих.
Мислиш ли, че е бил Съдията? - Прилича на него. Същият почерк.
Разминали сме се за половин час.
Вече нямам сили.
Това е осмата жертва, а ние не сме се приближили и на крачка към него.
Ти не си виновен, Хари. Направи всичко възможно.
Каква ирония. Подозирах, че днес ще се прояви.
И не можах да му попреча.
Трябва да си починеш.
Може би Малвени е прав.
Може би трябва да се откажа от случая. Да дам шанс на друг.
И какво, ще си тръгнеш, като признаеш поражението си?
Не, Хари, това не си ти. Не си от хората, които се предават.
Това е съдебният лекар.
По-добре се прибирай. Някой ще ме докара.
Здравейте, лейтенант. - Здравей, Кели.
Там. - Ясно.
Здравей. - Здравей, докторе.
Правилно си го почувствал. - И каква полза от това?
Явни признаци на удушаване.
Синините по шията и положението на тялото
показват, че убиецът я е нападнал в гръб.
Прилича на Съдията.
Така е, синините са аналогични с другите случаи.
Кели, снима ли това? - Да.
Благодаря.
Г-н Овърбек, това списание ваше ли е?
Не, сър. - Може би е на жена ви?
Жена ми не четеше такива списания.
Кели! - Да, Хари?
Изпрати го в лабораторията. - Добре.
Намери ли нещо? - Кой знае.
"ЧЕТИРИ ЗВЕЗДИ"
Списанието е от преди година, а е като ново.
И какво? - Мисля, че е купено скоро.
Обикновено ги изхвърлят или изгарят. - Продължавай!
Издателството издава три вида списания.
На първия вид няма маркировка.
Продават ги викачите. - Децата на улицата.
Вторият вид са маркирани с "А", което значи "агент".
Агентите ги разнасят на абонатите. А на последните има звезда.
Тях ги продават в будките.
Това е от третия вид. - Това какво ни казва?
Знаем, че не е първото издание,
тъй като издателството не е работило седем години.
Нещо ми подсказва, че е купено от антиквар.
Скъпа, трябва да работиш в "Убийства".
Джери, направи ми списък на всички антиквари в града.
Познавате ли го?
Този, за когото си мисля, носи очила.
Какви очила? - Обикновени.
Такива ли? - Да, така е по-добре.
Да! Мисля, че го познавам. - Опишете го!
Да го опиша? Какво има да се описва? Той е обикновен мъж.
На средна възраст, с прошарени коси. Постоянно пуши.
Знаете ли как се казва? - Не, не знам.
Идва, взима списание… - Такова ли?
Точно така. Веднъж го попитах защо чете тези глупости,
а той каза, че го приспиват.
Знаете ли къде живее? - Не.
От кога идва при вас? - От няколко години.
Кога идва за последно? - Доколкото помня, онзи ден.
Благодаря, много ни помогнахте.
Кажи да наблюдават книжарницата. - Добре.
Ан, ти ни насочи към следа, но нататък ще се справим сами.
Може ли да съм наблизо? - Не се притеснявай за историята,
ще си първата, която ще я получи. - Не мислех за историята.
Радвам се, че го каза.
Да вечеряме в бара. В 19:00 ч.
Чакай ме. Арт, попаднахме на следа.
Трябва да живее някъде наоколо.
Тогава да проверим пералните, билярдните зали, баровете.
Да разтърсим всички сгради в съседство.
Тогава да започваме.
Не знам, лейтенант.
Имаме много посетители.
Казвате, че е с очила? - Точно така.
Не спира да пуши. Може би чете, докато яде.
А, някой от онези зубъри.
Не обичам зубърите. Моят приятел
не е книжен червей. Той е атлет.
Планина от мускули, и никога не стои на едно място.
Лейтенант, гледам ви и все едно виждам един тип точно като вас.
Опитайте да си спомните.
Не знам, не си спомням.
Ще трябва да дойдете с нас до участъка, млада госпожице.
Нали няма да ме арестувате? Нищо не съм направила!
Не, просто искам да ви покажа нещо. Може би така ще си го спомните.
Не знам… След час приятелят ми трябва да дойде.
Ще ви върнем на време.
Седнете, моля.
Готова ли сте?
Боже, нервна съм.
Познавате ли го? - Разбира се.
Това е Чарли! - Чарли чий?
Чарли Рой.
Той какво прави тук?
Сигурна ли сте, че това е Чарли Рой? - Разбира се, че съм сигурна!
Боже! Бях сигурна, че това е г-н Рой.
Знаете ли къде живее? - Да!
Веднага след ъгъла, на Грийн стрийт.
Много приятен човек. Винаги ми оставя бакшиш.
И никога не досажда. Боже, нищо не разбирам.
"ГРИЙН СТРИЙТ"
Чарли Рой, номер 4.
Може би е горе.
Чарли Рой ли търсите? - Да. Май го няма.
Вие хазяинът ли сте? - Да, сър. Какво е направил?
Имате ли ключ? - Разбира се.
Чарли е душа-човек. Живее кротко, не води жени, не пие.
Нямам против, че пуши. Човек все някак трябва да разпуска.
Ето, сър. Заповядайте.
От какво живее? - Не знам. Беше търговец.
Знае всичко за пътищата и пътните такси.
Плаща си наема на време. А децата го обожават.
Това е библиотеката му. Постоянно чете.
"Наказателно производство" на Алертън.
"Закон и безумие".
Какво има там? - Не знам.
Заключена е. Имате ли ключ? - Да, сър. Ей сега.
Това е личната му стая на ужасите.
Да. Изглежда няма намерение да се отказва.
Не мога да повярвам! Г-н Рой е толкова приятен човек.
Всички са приятни. До определено време.
Егоцентрик.
Вижте кой е там.
Вървете.
Хайде, побързайте.
Кранът в банята още тече, г-н Мар.
Ще се заема. - Вие ли ще се заемете?
Миналата седмица казахте същото.
Да се върнем там.
Вие ли сте зает? А аз какво да кажа с пет деца?
И с още едно на път. - Добре, добре...
Това е г-жа Шулц от шести апартамент.
Пак й тече кранът в банята.
Знаете ли къде е г-н Рой сега? - Не знам.
Вече трябваше да се е прибрал. - Арт, разкарай колата.
Кой живее тук? - Аз, сър.
Отворете. - Отворено е.
Това е той!
Обади се на Малвени, да отцепят това място.
Хари, къде си?
Тук съм, Арт!
Добре ли си? - Да. Трябва да е горе.
Добре, Съдия... покажи ми ръцете си.
Следвай ме кротко.
Хайде!
Ало? Давай, няма да навреди.
Не, това са пълни глупости. Какво?
Твоите гаранции нищо не струват. Изчакай.
С лейтенанта свършихте добра работа.
Беше си истински фотофиниш. - Ти го каза.
Сега ще си починете от Съдията.
Не съм съвсем сигурен.
Бени, обзалагам се, че скоро ще трябва да търсим друг съдия.
И без да се обзалагаш.
Какво? Нека изпратят тази кранта обратно във фермата.
Семейството се увеличава.
превод и субтитри НИКЧО