www.titlovi.com
Molim vas...
Pomozite!
Molim vas pomozite mom ocu.
Ne mogu mu pomoći.
Predugo je prošlo.
Van mog dosega je. Žao mi je.
Nosite ga na lomaču.
Odmah.
Žao mi je. Moraš verovati da on više nije bio tvoj otac.
Brzo ga odnesi i spali ga.
Ovom nema kraja.
Kako da se borimo protiv svega ovoga?
Marek je bila budala što je uzela Krunu. Zašto je to uradila?
Mučenici su poznati po tome što mogu videti mnogo unapred.
Čak nijedan Bog nema odgovor na njihove molitve.
Već ima previše smrti.
Tejn, imamo naš deo da obavimo. Moramo imati vere da će
Marek i Dagen uraditi njihov.
Da li
veruješ u Marek?
Postoji li druga nada?
Čujte me, Bogovi!
Vaša moć bledi kako vaši obožavaoci umiru
i ustaju ponovo kao moje sluge!
Ovaj svet je moj!
Svi zajedno ne možete mi se odupreti!
Pođi sa mnom. - Idem. Ne plaši se. - Dobro.
Uzdaju se u tebe.
Osećaju se bezbedno iza zida.
Komandante Tejn.
Hvala puno.
Reci da donosiš dobre vesti.
Svakim gradom koji zauzmu
vojska im se desetostruko uveća. Ludost je nastaviti borbu.
Moramo ponuditi uslove za predaju.
Zorlok neće pokazati milost.
Predaja je smrt. Vaša smrt, smrt vaših ljudi.
Možda čak i smrt bogova.
Neka umru onda. Nisu učinili ništa da nam pomognu!
Ne huli na Bogove, Tejn!
Došla sam u ovaj svet uz veliku opasnost po sebe, kao što je i Bog kovačnica učinio.
I on je platio najvišu cenu.
Ne shvatajte smrt olako.
Ako mi besmrtnici umremo, nešto mnogo vrednije umreće sa nama.
Onda ih pozovi dole da se bore sa nama.
Samo tad imamo šansu. - Ne žele doživeti sudbinu Teka.
Onda ne možemo pobediti.
Moramo im dati više vremena.
Njima, komandante?
Pošalji konjanika da pronađe Dagena i Marek.
Reci im da požure.
Reci im da su nam jedina nada.
Dođi...
Marek...
Možeš ih spasiti.
Jesi li se naspavala?
Lepo je vratiti se u civilizovanu zemlju.
Hladnije je nego što treba biti.
Nije ti se sviđala Admiralka, ali njena odeća ti savršeno odgovara.
Nešto nije u redu?
Ništa.
Ne mogu shvatiti zašto sam to uradila.
Menjala Krunu za Darkspor.
Mislim, znam zašto sam to uradila, ali sad kad je gotovo,
imam osećaj da sam napravila strašnu grešku.
Ljudi umiru, Dagene.
To je moja krivica. - Ne...
Ne... Ne osvrći se nazad.
Moramo se držati plana.
Do noći ćemo biti kod Hamerheda. Sa Tekovim čekićem uništićemo Darkspor.
Jednom zauvek.
Znaš, ko ima tu Krunu razbija crni kamen bilo kad.
Zorlok je rekao da je moja majka nosila Darkspor pre nego što sam rođena.
Rekao bi bilo šta da dođe do tebe. Ne dozvoli mu.
Ne sećam se ničega o majci.
Prvo čega se sećam je da sam odgojena kao siroče u kampu za robove.
Dok nisam bila dovoljno stara, možda 10 godina, kad su me prodali apotekaru.
Pa, mogli bi reći bilo šta o tvojoj majci, a ti ne bi znala... - Ali šta ako je istina?
Šta ako ju je poznavao?
Šta ako je nosila Darkspor?
To bi objasnilo šta sam.
Razmišljaš li ikad o o tome odakle potičeš?
Ja?
Rođen sam u kupleraju, Marek.
Žalosno, znam.
Majka mi je bila vilenjak.
Zarobljena od strane Augusta Levusa
i prodata bordelu na usluzi kraljevim vojnicima.
Otac je bio neka vrsta čoveka, pretpostavljam.
Verovatno vojnik. Možda trgovački putnik.
Neki čudak sa željom za... Sve u svemu,
neko sa dovoljno zlata da je zadovolji.
Kad mi je bilo 4 godine
našao sam majku obešenu o štok vrata.
Oduzela je svoj vlastiti život.
Nakon toga,
imao sam mnogo majki, moglo bi se reći, ili nijednu.
Prionuo sam na krađu kao beba na grudi.
Krao od gospode sa teškim torbama. "Ne krivite dete, on je samo dete."
I tako, tukli su me. Ponekad nisam mogao izdržati.
Dok nisam pobegao iz bordela da stvorim moju sreću u svetu.
Novac je stizao i odlazio koliko sam ga brzo mogao ukrasti i potrošiti.
Nema mnogo toga na šta se mogu ponositi u životu.
Mnogo ljudi nadmašuje moju zaostavštinu.
Ja sam lopov, Marek.
To je sve što sam.
Ti si lopov, a ja nekromanser.
Oboje smo izgubili ono malo što smo imali majčine ljubavi.
Oboje smo prokleti od početka. - Ne...
Vidiš, to je...
Pronašla si me jer si trebala lopova.
Sve što imam dugujem tome.
Ti, Tejn, Tila... Ne bih to menjao nizašta.
Nije važno odakle potičemo. Ovde smo, sad.
Svet nas treba.
Kad sam bila rob to je sve što sam želela. Da odlučujem za sebe.
Ali nikad nisam želela da odlučujem za celi svet.
Budi oprezna sa željama.
Žao mi je.
Hajde da uradimo naš deo, sada. Uskoro možemo zaboraviti na sve ovo.
Neka neko drugi spasava ovaj izopačeni svet.
Bežite!
Mama! Mama!
Odvedi ih u vozilo!
Hajde!
Čekaj, stani!
Hajde u vozilo! Uđite unutra!
Ulazite unutra!
Ne puštaj nikoga kroz ta vrata!
Svi na pod!
Sve čisto!
Dobro.
Vidim da je moje brzo razmišljanje uspelo.
Možete izaći sada, spasili smo vas.
Hajde.
Ako neko bude pitao, mi smo Crveni rogovi, famozni heroji.
Morate nas odvesti na sigurno.
Idemo odakle ste došli. Tamo nije bezbedno.
U suprotnom pravcu, zapravo. Zato, najbolje krenite svojim putem.
Sami ćemo umreti. Čak i jedno od tih čudovišta je previše za nas.
Pogledajte nas. Imajte milosti! - Slušaj, vi ne razumete. Nemamo vremena.
Ja ne napuštam ovo vozilo. - Da, napuštaš.
Marek, pretvori ih u prženice. - Dagen...
Da?
Imamo mesta u vozilu.
Ne zavaravaj se, ovi ljudi su mrtav teret. - Neće uspeti sami, znaš da neće.
A ako nas uspore? Onda ćemo svi umreti, oni takođe.
Ovde ima dece.
Koliko dece ima vani, koliko seljaka? Ne možemo dozvoliti da nas ometaju.
Odvedimo ih na sigurno. Ili sigurnije. Daleko odavde. - Gde, Marek? Nema sigurnog!
Onda ćemo im dati vozilo i nastaviti pešice.
O ne, nećemo!
Ne ostavljam zombi devojku.
Ovoj devojci nije dobro.
Ne može nastaviti.
Pobrinite se za nju.
Izvini.
Kad se ovo završi i dođem po nju,
ako joj se nešto desi,
i mislim,
ako joj bude gore nego što je sada,
ubiću te pre nego što se smokriš.
Je l' ti ušlo to u tu tvoju veliku glavu?
Brinuću se za nju, kunem se. - Naravno da hoćeš.
Ovaj mršavi, ružni čovek brinuće se o tebi.
Ako ne bude, ne oklevaj nego ga raspori na pola.
Ne mogu da verujem da smo dali naš prevoz. - Dosta, Dagene.
Šta sam učinila?
To ste vi.
Hamerhed.
Jesi li povređen? Šta se desilo?
Zorlokova vojska.
Golgosijanci su prohujali gradom poput vetra.
Ništa nije preživelo.
Ostavi! Već sam mrtav.
Ne govori tako.
U pravu si.
Darkspor...
Razmenila sam ga.
Mrtvi...
Mrtvi smo, svi smo mrtvi.
Ali želeo si Krunu za sebe. - Naravno da sam želeo Krunu.
Hteo sam da budem kralj Patuljaka.
To je sve što sam želeo.
Tekov čekić. Možemo ga iskoristiti da uništimo Darkspor jednom zauvek.
Čekić je nestao.
Postoji samo smrt.
Ne trošite zadnje sate na to.
Eno finog mladića tamo, pruži mu dobro vreme!
Ne morate ovo raditi.
Tek je odneo Čekić u Podzemni svet. Mora postojati prolaz, portal, nešto.
Pronašao je put unutra. - Tek je bio Bog. Ko zna kako je našao put do tamo.
Prokleta da si, devojko!
Ne, dok ne završim! Gde je Podzemni svet?
Budalasta devojko.
Podzemni svet je ovde, to sam ja.
To ćeš uskoro biti i ti, devojko.
Okruženi smo smrću.
Verovali ili ne u takve stvari.
Samo duhovi znaju
kako sveže ubijeni mogu loviti u ovoj krvavoj grobnici.
Gde su tela, nema leševa.
Leševi...
Navalili su na mene.
Jedan po jedan, ustajali su.
Da pobiju drugove koji su pevali sa njima kao braća trenutak ranije.
Oživeli, da se poubijaju.
Borio sam se koliko sam mogao, i da bih se spasio
sakrio sam se u ormar.
Izašao sam samo dabih video vas dvoje
kako gledate u jad koji je ostao od mene.
Grobnica.
Mora postojati put u Podzemni svet kroz Grobnicu.
Možeš da umreš, to je siguran put u Podzemni svet.
Što se mene tiče idi sad tamo, nije me briga.
Ista si kao majka, nemilosrdna.
Poznavao si moju majku?
Zaboravi na to, tu nema ništa osim bola.
Reci mi.
Jednom bejaše žena,
ciganka niske reputacije.
Sa kosom crnom kao ugalj
i stomakom rastegnutim od bebe u njoj.
U potrazi za mračnom rupom da se sakrije u nju.
Budala kakva sam bio sakrio sam je u vinski podum.
Hranio je ostacima iz kuhinje.
Bila je sama tamo.
Dan za danom, noć za noći... U mraku.
Sve dok jednog jutra
nisam sišao dole i čuo bebu kako vrišti iz sveg glasa,
još povezanu sa majkom mrtvom i hladnom na podu,
sa tamnom krhotinom kristala obešenog na njenoj ogrilici.
To je bila njena tajna. Krhotinu...
Prodao sam je kormilarki broda koja sebe naziva Admiralkom.
A bebu što vrišti prodao sam robovlasnicima.
Nisam mislio da ću te opet videti tako brzo.
Ko mi je dao ime?
Marek... To je reč Patuljaka.
Izraz kovača.
Znači "pukotina".
Kao kad završiš savršen mač
i pogledaš bliže i vidiš da nešto nije u redu.
Na račun tvog izvrnutog malog stopala.
Kad smo se prvi put sreli, jesi li znao da sam to ja?
Ti si pljunuta slika tvoje majke.
Mislio sam da će ti Godžun Paj reći, kad budeš dovoljno stara.
Tog jutra je došao da se pobrine za tvoju majku.
Odneo je da je sahrani.
Ali nije mene uzeo. Ostavio me je.
Do tad sam te već prodao.
Ali, on te je tražio. - Dosta! Čula sam dovoljno.
Moramo da krenemo sad. Do Grobnice.
Znaš li šta je to, Grobnica? - Ne.
Ne znam.
Što znači da verovatno ni niko drugi ne zna.
Moraš da pogledaš u Arhiv. - Arhiv?
Ispod Udruženja Lopova.
Molim te, učini mi uslugu.
Spalite moje telo, ne želim da se preobratim.
Znaš...
Moj život.
Zašto nisu napali?
Čekaju da stigne glavna snaga.
Nebrojene hiljade njih.
Ima li nade?
Kao da se rukom zaustavlja podivljala reka.
Zorlok nije sa njima.
Nadam se da je Marek dobro.
Za dobro svih nas.
Marek.
Nema svrhe da se opireš, suđeno nam je da budemo zajedno.
Zašto?
Imaš Darkspor. Šta još želiš od mene? - Ti si za mene poput strele.
Oblikovana do savršenstva.
Oštrija od bilo kog mača, brža od svetlosti,
iskovana s jednom svrhom.
Da porobi najmoćnijeg neprijatelja.
Moja draga, želim više od bilo čega da vidim tu strelu kako leti.
Nemoj se iznenaditi kad poletim ka tebi.
Samo ti ja mogu pomoći da dostigneš svoj puni potencijal.
Hoćeš da mi pomogneš? Onda mi izađi iz glave.
Dolazila sam ovim putem kod Godžuna.
Od čitavog grada...
...ništa nije ostalo.
Mislim da si se prevarila.
Ovo mesto je smrtna zamka.
Gde je Arhiv?
U katakombama, ispod Udruženja Lopova.
Pun je artefakata i zapisa o Invaziji.
Vodi nas.
Ovaj ulaz bi nas trebao dovesti blizu.
Lopovi koriste ovu mrežu odvoda i katakombi
da putuju gradom neprimećeni.
Ja sam je koristio nekoliko puta.
Kojim putem?
Ne tim.
Možda bi se trebali razdvojiti.
Hej, jesi li poludela?
Jesmo li se izgubili?
Ne.
Imam odličan osećaj za orijentaciju.
Ali možda je slabiji ispod zemlje.
Nazad odakle smo došli.
Arhivi ne mogu biti daleko od Udruženja.
A ono je verovatno bilo dobro čuvan kad je grad bio pregažen.
Zato, tražimo najtamnije mrlje krvi
koje su padale nakon što su se pali vojnici uzdigli iz mrtvih.
A sada pratimo te tragove do mesta gde se bitka desila.
Impresivno.
Nažalost, ovde od tvojih uputstava nema više koristi.
Skloni se, moja damo. Stani i posmatraj.
Potrebne su godine iskustva da se stekne osećaj, istančan i dubok...
Koliko dugo će to trajati?
Nekad je najbolje ne razmišljati previše.
Neko je otišao u žurbi.
Rečeno je da su ovi zapisi izgubljeni.
Da su Vitalionci spalili sve kad su osvojili Deiru.
Da, pa... Ne možeš verovati Udruženju Lopova.
Ne odriču se blaga lako.
Toliko toga za naučiti.
Osim ako ne želiš da jedeš papir i piješ vruć vosak,
saznajmo šta možemo o Grobnici i izlazimo vani.
Čekaj...
Ovo je Gilmorova koža.
Lagana poput svile i čvrsta poput željeza.
A mač...
Savršeno izbalansiran.
Ova istorija je nedavna.
Vekovi nakon smrti Lič kralja.
Trebaju mi drevni zapisi.
Pre Deire, čak i preko mora.
Savršeno.
Izrađeno baš za mene.
Uspon Amun Kana...
Dagene, pogledaj.
To je pergament. Govori o usponu Lič kralja.
To je Darkspor.
"Bogovi nemaju uši,
mrtvi su za molitve ljudi."
Tako sam ih oduvek video.
Samo Bog kovačnica se smilovao,
i "menu me sa", mislim da to znači "pao sa neba",
da se suoči sa Lič kraljem."
"Moć smrti nadvlada Bogove tog dana u Dolini truleži,
a moćni Bog kovačnica pređe u svet ispod."
To je Podzemni svet.
"U senci Ratnog koplja na prašnim poljima Grobnice." - Grobnica, to je to.
U Dolini truleži.
To je na mapi južnih predela.
Mora postojati ulaz u Podzemni svet kroz Grobnicu.
"Bogovi ispunjeni besom zbog smrti jednog od njihovih
napadoše i podeliše srce Lič kralja s munjama,
i vratiše vojske nemrtvih u zemlju odakle jednom i dođoše."
Da.
Samo južni predeli, ali nema ništa o Grobnici.
Ne, ali pogledaj...
Dolina lobanja i Ratno koplje.
Moja mala robinja dobiće poklon...
Prosto...
...briljantno.
Poneću ovo sa nama.
Možda ovde ima više o Podzemnom svetu i kako ući u njega osim smrti.
Poneti sa nama.
Dobra ideja.
Marek, moramo krenuti!
Dagen, ovamo!
Skinuo mi je čizme!
Moje čizme!
Ostavi baklju.
Idemo!
Okupljamo se na levom kraju ovde na zidu...
Do kog kraja? To će biti masakr.
Zorlokova vojska je udaljena pet dana. Marširaju danju i noću.
Ne spavaju niti jedu.
Ako se okupimo na jednom mestu bićemo uništeni.
Bar se raširimo. Moraće da razdvoji snage.
Naš narod se može sakriti u brdima, u pećinama.
Dakle?
Nema nade. Odgađamo neizbežno.
Okupljanje na jednom mestu kupiće nam vreme. - Vreme za šta?
Kakvu nadu imamo?
Marek.
Šta hoćeš od mene?
Treba mi tvoja pomoć.
Već si pobedio.
Celi svet je na kolenima, šta više želiš?
Misliš da želim svu ovu smrt? Ovu bespotrebnu patnju?
Ja nisam čudovište. - Zašto onda?
Zato što je vreme Bogova završeno.
Njihova moć bledi kako im obožavaoci umiru.
Kad dovoljno oslabe zbaciću ih.
Masakriraš sve kako bi mogao ubiti Bogove?
Sa tobom na mojoj strani, Marek,
bogovi ne bi mogli da se suprostave našim udruženim moćima.
Neću ti pomoći.
Marek!
Onda se pokolj mora nastaviti.
Njihovi životi su sad u tvojim rukama.
Marek.
Zašto ne odgovaraš? - Trebao mi je predah.
Ako nešto nije u redu možeš mi sve reći. - Rekla sam da sam dobro.
Vi kod vatre.
Ko si ti?
Glasnik. Od komandanta Tejna.
Komandant Tejn. - Tražim čarobnicu Marek. I njenog
saputnika polu-vilenjaka, kopile Dagena.
Izgleda da sam zaglavio ovde.
Zorlokova vojska je na tri dana marša do ujedinjenja snaga,
a kada stignu preplaviće nas kao talasi pesak.
Trideset liga smo od Grobnice.
To su tri dana.
Da imamo vozilo...
Konj mi je gotov.
I imam malo zaliha.
Bojim se da od mene nema koristi osim donošenja loših vesti.
Naravno da ima.
Učinio bi sve što je u tvojoj moći da nam pomogneš?
Naravno.
To su fine čizme.
Poslali smo jahače i golubove pismonoše svakoj predstraži u kraljevini.
Narod dolazi i ostavlja zemlju praznom.
Sa sobom nose ono što mogu poneti na leđima. - Dobro.
Manje tela za Zorlokovu vojsku.
Podseti me zašto ovo radimo?
Jer smo jedini koji mogu.
Ne mogu se oteti utisku da je to više izgovor nego razlog.
Znaš...
Mogli bi samo napustiti ovu zlosrećnu misiju,
i otići da živimo pored mora, na lepom, toplom suncu.
Mogao bih pecati, a ti bi prala.
Vidi, i ja mogu prati, takođe.
Imali bi mali čopor beba...
Kako god, razumela si poentu.
Šta kažeš?
Zvuči divno. - Da?
Ali to nisam ja.
Zorlok mi se obratio.
Šta?
Govorio je mom umu.
Nekako smo povezani kroz Darkspor.
Rekao je...
...ako mu pomognem da porazi bogove, poštedeće svet.
To je opasna dilema.
Ne možeš mu verovati nijednu reč.
Šta ako je istina? Ako mogu zaustaviti ubijanje?
Ne bih mogla živeti sa sobom znajući to. - Ne bi živela, Marek. Niko od nas ne bi.
Bar ne bi ostao niko da žali što nije spasavao. - Nije smešno!
Istina je.
Ja zapravo ne znam zašto ovo radimo.
Misliš da nemam sumnje i da ne želim da nisam dala Darkspor
i da ne želim sa tobom na plažu, e pa želim, Dagene!
Dala sam Darkspor, dala sam Darkspor za Krunu.
Sad svi umiru i to je moja krivica,
i ne znam da li to što sam učinila... - Ne, ne, ne!
Zaboravi sve što sam sad rekao.
Držimo se plana, sećaš se?
Prvo, idemo do Grobnice i naći ćemo ulaz u Podzemni svet.
A zatim ćemo naći Čekić,
a onda...
Onda... - Naći ćemo Zorloka i smrviti njegovo crno srce u prah.
Više-manje...
Kako ludo to zvuči. Kako...
Kako nemoguće.
Svaki deo plana je...
Svi ćemo umreti.
Zbog mene.
Marek, ne...
Drži se. Drži se sada.
Hajde da vidimo.
Sad kad idemo peške možemo putovati ka jugu,
uz malo sreće, još će biti vode u potoku
na visoravni, baš tamo na drugoj strani planine Vila.
Odatle idemo na zapad.
U Dolinu truleži.
Dakle...
Ako putujemo danju i noću,
onda bi do zalaska Sunca na treći dan trebali stići na bitku. - Prekasno je.
Ne, ne...
Ne možeš se odmarati ovde, još samo malo napred. - Ne mogu.
Onda ostani uz mene.
Hajde.
Tejn!
Šta je bilo? - Bogovi su uznemireni. Osetili su da Marek posrće.
Na iskušenju je da služi Zorloku. - Nikad! Ona to nikad ne bi uradila.
Ali ako bi mogla zaustaviti krvoproliće ako se udruži sa njim?
Kako to može biti? - Zorlok bi joj dao svet u zamenu za nebesa.
On želi svrgnuti bogove.
I ostavio bi svet na miru?
Životi smrtnika su poput cveća u polju.
Procvetaju i umru, i procvetaju ponovo.
Ali ako bogovi nastradaju, svet će biti zauvek promenjen.
Nećemo dozvoliti Marek da mu pomogne.
Moramo joj pomoći.
Pomoći joj...
...ili je zaustaviti.
Nikad nećemo preći preko toga.
Polako, momče, polako.
Polako.
Ovo su konji vojnika.
To je to, Marek... Znak na koji smo čekali.
Bogovi su sa nama. - Bogovi neka su prokleti!
Eto je... Dobro je imati te nazad, draga moja.
Nikad pre nisi jahala?
Koliko dugo me poznaješ?
Bila sam robinja, sećaš se? - Uistinu. Mi smo najtužniji heroji ikada.
Izgubili smo sva četiri dela Darkspora, odrekli se ratnog vozila,
i ne znaju svi među nama da jašu. - Imam čaroliju koja smanjuje delove tela,
a ti si postao prilično samouveren u poslednje vreme.
Veoma dobro.
Ratno koplje.
Hajde.
Iscrpljeni su. Nastavićemo peške.
Ne možemo. Ljudi umiru svakim trenutkom koji odložimo. - Marek, ništa nije ostalo.
Postavićemo kamp ovde.
Na drugoj strani tog grebena bićemo manje od sata.
Hajde, Marek.
Marek...
Zašto bih ti verovala?
Nikad ne veruj čoveku, veruj samo njegovim motivima.
Ništa me neće zaustaviti da preokrenem nebesa.
Zašto?
Da postanem Bog, naravno!
Da nema moći jednake mojoj.
Znamo kako da te zaustavimo.
Tvoj život je sjedinjen s Darksporom.
Ako ga uništiš, uništićeš sebe.
Tvoje srce kuca sa mojim.
Ljudi umiru, Marek.
Još krvi na tvojim rukama.
Nemoj čekati predugo jer neće biti nikoga za spasiti.
Neću izdati prijatelje.
Zajedno ćemo naći način da te zaustavimo.
Ništa me ne može zaustaviti!
Blizu smo konačnog odredišta.
Gde ćeš izgubiti svu pomoć.
Ipak, čak i kad se tvoji prijatelji okrenu protiv tebe,
doći ću ti u pomoć.
Probudi se, Dagen.
Sanjao sam da smo na velikoj gozbi.
Svi su plesali i glavno jelo je bilo vino.
Nemaš zaliha.
Marek, u redu je.
Evo, uzmi ti.
To je Grobnica. - Da, uspeli smo.
Hajde da nađemo taj prolaz u Podzemni svet.
Ovde počiva Tek. Bog kovačnica.
Ubijen u borbi protiv Amun Kana.
Žrtva besmrtnika da izazove bogove...
Ne može zaista biti mrtav.
A ako je umro nije mogao poneti Čekić. Ništa ne ide sa tobom kad umreš.
Bog je poginuo. To se desi samo na ovakvom zlokobnom i napuštenom mestu.
Bolje da su izgradili divovski hram za mene.
Želim posetioce iz celog sveta i ogromnu statuu od zlata.
Ne računaj na to.
Mora postojati znak, čarolija, bilo šta.
Pominje se Čekić.
To bi mogao biti prolaz u Podzemni svet.
Do noći će napasti. Želim sve ovde. Žene, decu, nije me briga.
Daj svima baklje i samostrele, reci im da drže položaje.
Ionako će umreti ako Zorlokove snage prođu kroz barikade.
Bolje da umru boreći se.
Marek.
Čekić mora biti negde ovde.
Ako je Tek zaista umro nije ga mogao poneti sa sobom.
Smrtnici moraju umreti da uđu u Podzemni svet, ali ako si mrtav zaglavio si tamo, naravno.
Ako je Tek ostavio Čekić u našem svetu, gde bi mogao biti...
Baš kao što je rekao. - Ko je rekao?
Zorlok.
Rekao je da ću kad dođem ovde izgubiti svu nadu. - Zorlok je lažov, zato hajde da
se vratimo korak unazad i razmislimo logično.
Šta ako mogu zaustaviti vojsku nemrtvih, ali ne onako kako smo mislili.
Ako pomognem Zorloku da svrgne bogove, ubijanje će prestati.
Možemo obnoviti.
Zorlok bi bio jedini Bog ovog sveta,
a ti njegova kraljica? - Ne, ništa takvo.
Postoji način da se stigne tamo, Marek, znam da postoji.
Imala si razlog da razmeniš Darkspor za Željeznu Krunu, znam da si imala razlog.
Nemoj imati vere mene.
Sve sam pogrešno uradila.
Samo nagađam i uvek uradim pogrešno, a ti...
Ti, Tejn i Tila nećete odustati od mene jer ste prokleto ludi.
Tejn, moramo poći, radi se o Marek. - Šta sa njom?
Gubi se, predaje se Zorloku. - Ne.
To mora da je greška. - Kolebljiva je i izneveriće nas.
Možemo joj promeniti mišljenje.
Odvešću nas njoj. Ali nemam dovoljno snage nas pomeram više puta.
Marek! Hej, ovde smo svi prijatelji! - Otišla si predaleko!
Tvoja odlučnost je oslabila. Dozvolila si da te Zorlok ubedi lažima.
Ti i ostali bogovi,
svi ste slabi i uplašeni.
Znaš da Zorlok dolazi po vas,
pa ipak radije bi dopustila da svi umru, nego žrtvovala jednog od svojih.
Zar nije bolje da bogovi umru, nego da se svako živo biće pretvori u nemrtve?
Bogohuliš, nekromansere!
Ne može ti se dozvoliti da nastaviš ovim putem uništenja.
Jesi li ovde da me zaustaviš? - Ne, ne. ne...
Marek, molim te nemoj, ne mogu se opirati tako dobro. - Tila...
Stani i idi nazad! - Tila, dobra ženo... Molim te.
Marek pokušava shvatiti stvari, ne udružuje se sa Zorlokom, pod velikim pritiskom je!
Tejn, urazumi Tilu.
Marek.
Reci nam, reci Ana-Set da nikad nećeš biti zavarana Zorlokovim planovima!
Znam te.
Znam da to nikad ne bi učinila. - Molim te, reci im! - Prestanite svi!
Ne razumete.
Vi ne nosite ovaj teret...
Izbori koje sam morala da donesem! Izbori koje ću tek da donesem!
Misliš da bogovi ne vide šta imaš na umu? - Ostavi me na miru!
Do ovog nikad ne sme doći!
Budalasta smrtnice! Poput deteta si.
Bez Darkspora si ništa više nego obična čarobnica.
Ja sam sve, samo ne obična čarobnica. Ne treba mi Darkspor.
Ja sam rođeni nekromanser! - Marek, ne moraš ovo da radiš...
Marek!
Ne!
Ne želim ovo, Tejn.
Darkspor je deo mene...
Moram završiti ono za šta sam rođena da uradim. - Pokazala si kakva si
tvojim delima. Ulog je preveliki.
Ovo nećeš preživeti!
Ne!
Zorlok, spasi me.
Marek, ne!
Šta si učinila?
Nestala je.
Sve si nas proklela.
Tejn, idiote!
Nakon svega što smo prošli poznaješ Marek!
Znaš da ona nikad ne bi... - Šta, Dagene?
Nikad ne bi dala poslednji deo Darkspora?
Nikad se ne bi pridružila Zorloku da se bori protiv nas?
Plašio sam se da bi ovaj dan mogao doći. - Da se nisi usudio!
Spasila te je, Tejn, dala ti je novi život!
A ti, Tila...
Jedva te mogu gledati!
Napokon si mi došla.
Znao sam da hoćeš.
Nisam imala drugog izbora.
Tvoji prijatelji su se okrenuli protiv tebe.
Znaju ko si.
Šta si.
I šta moraš uraditi.
Nikad nas ne bi mogli razumeti.
Nema tu nas.
Ovde sam da te zaustavim.
Da te ubijem, ako dobijem šansu. - Želiš li da pokušaš?
Darkspor me hrani životima svih izgubljenih duša.
Ja sam beskrajna moć. - Ali ne dovoljna da poraziš bogove.
Za to još trebaš moju pomoć.
Dođi, Marek.
I uveri se sama da bogovi gledaju i ne čine ništa!
Podanici će patiti, čak i do smrti.
Tila...
Moramo spasiti Marek.
Ne možeš ga pustiti da ode.
Ako ti je stvarno stalo do Marek, nećeš odustati od nje!
Još se možemo boriti protiv Zorloka! Možemo ga poraziti i spasiti Marek! - Kako, Tejn?
Kaži mi kako?
Uvek smišljaš brilijantne planove, pa hajde da čujemo.
Tekov čekić!
Mi nemamo Čekić!
U Podzemnom svetu je.
Onda ćemo otići u Podzemni svet i uzeti ga!
Sjajno, kako se ja nisam toga setio? Aha, zato što moraš umreti
da uđeš u Podzemni svet, Tejn.
Da.
To je jedan način. - Osim izlaska van kao zombi,
znaš li za neki drugi način vraćanja iz mrtvih?
Tejn...
Tejn, ti si genije! - Promisli malo...
Sjajno!
Ne mogu verovati da se toga nismo ranije setili!
Idemo u Podzemni svet.
Naravno.
Kako?
Ubićemo se.
Da...
Jesi li spreman da umreš?
Pričaj mi o mojoj majci.
Majka ti je bila lopov.
Prilično vešt lopov.
Pod mojim vođstvom ukrala je deo Darkspora iz Vrela Demona.
Ali nije ti ga dala.
Uzela je novac
i zadržala Darkspor.
Majka ti je ostavila, recimo tako, integritet.
Moja majka mi nije ostavila ništa.
Njena okrutnost bila je dar. Učinila te je jakom.
Patnja i depresija zbog kamena izoštrile su te.
Ovde bi trebalo biti dovoljno da nas obojicu ubije. Jedna kap te onesvesti,
dve ti zaustave srce, a tri bi ubile konja. Tri kapi za tebe, prijatelju.
Ali kao što si rekao, kad umremo ne možemo se vratiti sa Čekićem. - To nisam rekao.
Rekao sam "osim ako nađemo način da se vratimo živi", što na svu sreću možemo.
Tila?
Tila.
Da.
Mogu, naravno.
Možda.
Ali nećete imati puno vremena, a ja to mogu uraditi samo jednom.
Ako vam duh bude predugo van tela biće mi nemoguće da vas vratim nazad.
Koliko tačno vremena?
Možda šezdeset otkucaja srca. Osamdeset najviše. Duže od toga i
mogli bi nestati zauvek.
Međutim... - Da?
Vreme možda teče drugačije u Podzemnom svetu.
Dobro... Brže ili sporije?
Ne znam.
Dobro, osamdeset otkucaja srca. Moramo biti brzi u Podzemnom svetu.
Treba li da legnem? - Dobra ideja.
Ne bih nazvao bilo šta od ovog naročito dobrom idejom.
U slučaju da se ne vratimo.
Vidimo se na drugoj strani.
Za Marek.
Tila, da li bi bila ljubazna, daj meni tri kapi da budemo sigurni, četiri Tejnu.
Možemo mi to.
Vrati mi se.
Hoću.
Nije upalilo.
Otrov mora da je... - Sačekaj malo.
Čekaj, gde je Tila?
Ko je to? - Mora biti.
Niko drugi, nego Tek lično.
Pozdrav Teče, vaša božanstvenosti.
Dođosmo kod Vas da nam predate taj božji Čekić.
Došli smo po Tekov čekić!
Treba nam da unišimo Lič kralja Zorloka. - Pa, mrtvi ste. Ne možete puno uraditi oko toga.
Zapravo, imamo boginju Ana-Set koja nas čeka na drugoj strani da nas vrati nazad.
Ali nemamo mnogo vremena. Šta je potrebno da bi dobili Čekić?
Nemate ono što je potrebno.
Čekao sam vekovima na pravog da ga zatraži. U vama ne vidim ništa
da me ubedi u suprotno. - Mi smo sve što imaš! Niko drugi ne dolazi!
To nije dovoljno dobro.
Ne odlazimo bez tog Čekića!
Onda, dobrodošli.
Dobrodošli u Podzemni svet!
Četiri, pet, šest...
Sad sam daleko iznad toga, Marek.
Pitanje je samo,
koliko će još života biti izgubljeno pre nego što mi se predaš.
Toliko bespotrebne smrti.
Spasi ih.
Spasi svoje prijatelje.
Radije bi umrli nego me videli kako ti pomažem!
Trideset tri, trideset četiri, trideset pet...
Kako ovo ide? Ne možemo se boriti do smrti u Podzemnom svetu.
Ne znam. Ima li nešto ispod Podzemnog sveta?
Ne možete umreti, ali ipak boli?
Ovako ne ide. - Imaš bolju ideju?
Kad dodirnem Čekić mogu videti svet živih! Moramo požuriti, upomoć!
Čekić nije mrtav.
Čekić ne pripada ovde. Deo je živog sveta. - Da, i šta s tim?
Kako si ga onda uneo ovde? - To je moj Čekić, a ja sam Bog.
U slučaju da si zaboravio. Mi imamo naša pravila.
Kako da ga mi odnesemo u svet živih? - Pametan si momak,
sigran sam da ćeš shvatiti.
Pedeset tri, pedeset četiri, pedeset pet, pedeset šest...
Ne mogu čekati duže, čak i sada rizikujemo.
Strpljenja.
Veoma si jak. Pitam se koliko me jako možeš udariti.
Mogu te počistiti iz ove Doline. - Naravno da možeš.
Da vidimo šta imaš.
Daću ti čist udarac, ionako sam već mrtav. - Zbogom, patuljče!
Trči, Tejn!
Sedamdeset pet, sedamdeset šest, sedamdeset sedam, to je to, vraćam te nazad!
Dođavola!
Nije uspelo!
Hajde Dagen! - Nije mnogo vremena ostalo, moram ga odmah vratiti nazad!
Molim te, treba nam ovaj Čekić, sve zavisi od njega.
Hajde, Dagen.
Pusti da te vratimo!
Bori se, opire se, mora da me pusti, ne mogu...
Dagen, hajde živi!
Ne, mora postojati način, ali ne mogu shvatiti, samo mi reci!
Zadnja šansa. Ako ga ne pustiš, zaglavićeš ovde. - Moj život nije bitan,
ne mogu ga ostaviti ovde dole jer nas je s razlogom dovela ovde,
baš kao što postoji razlog zbog kojeg je uzela...
Krunu.
Kruna je za mene, naravno. - Dobro, dobro.
Hajde! Ne, Dagen, hajde. Dođavola!
Dagen! Ne!
Pokušala sam.
Pokušala sam!
Dagen.
Napala si me zbog onih koje nazivaš prijateljima.
Boreći se protiv mene veruješ da si im ostala verna.
Ali pogledaj.
Ne!
Ubili su ga jer te je branio.
To je laž, neću poverovati u to. Tejn ne bi nikada...
Osetila si da je umro. Znaš da je to istina.
Tvoji prijatelji su postali pijuni, bogovi upravljaju njima.
To je ona, Ana-Set, ona je to učinila!
Bogove ništa neće zaustaviti da te ubiju.
Dolaze po tebe.
Ne ako ja prva dođem po njih.
Da.
Pridruži mi se.
Udruži svoju moć sa mojom i zajedno ćemo poraziti bogove!
Počivaj u miru, moj prijatelju.
Darkspor te ne može dohvatiti sada.
Nije se trebalo ovako završiti.
Ovo nije kraj.
Moramo požuriti, zaustaviti Marek da se pridruži Zorloku.
Zajedno će uništiti bogove i sve će biti izgubljeno.
Ne možemo to uraditi, Tila.
Ne možemo se boriti protiv Marek.
Previše je.
Stavi je.
Ne...
Tejn, stavi je!
Da.
Stavi je na glavu, nosi je!
Nosi Krunu!
Hajde, veliki glupi vole, tu je! Čekić je ovde!
Tejn!
Moramo je zaustaviti.
Zadrži Čekić.
Zaslužio si ga. - Ne treba mi tvoj prokleti Čekić sada.
Zar ne vidiš šta si uradio?
Nakon svega što si prošao, čudim se što odustaješ tako lako. - Lako?
Mrtav sam!
Preminuo, izbrisan iz postojanja, ja sam duh kao ti, ako nisi primetio.
Zašto nisi rekao kako da dobijemo Čekić, pre nego što je prekasno?
Žrtvovao si se, to nisam predvideo.
Znaš, mislim da si ti, kao Bog, to trebao videti u meni od početka.
Da je Tejn stavio Krunu,
video bi me i mogao bi uzeti Čekić od mene.
Zar ne? - Da.
Od toga Marek nema ništa.
Šta sad?
Da napravim kućicu i životarim?
Podzemni svet je ono u šta ga pretvoriš, ja sam kovač, to ja radim.
Bolje bi bilo da kreneš, imaš dug put da pređeš. - Da pređem dug put?
Gde?
Da nađeš svoju devojku, zbog toga si ovde! - Ona je ovde?
Gde je ona? Čak i ne znam gde da počnem. - Podzemni svet je puno
sličan svetu živih, ali ne važe sva pravila.
Neka bogovi plate za njihovu apatiju, sujetu i aroganciju.
Okusimo vašu moć!
Da!
Dajte mi!
Ubili ste Dagena!
Ovde smo da te spasimo.
Teško da izgledam kao neko kome treba spašavanje!
Mi nismo ubili Dagena.
Oduzeo je sebi život da ode u Podzemni svet.
Našli smo ga...
Našli smo Čekić. - Čekić? Gde je?
Nismo ga mogli doneti nazad.
Dagen nije hteo da se vrati, tako je izabrao.
Želeo je da tebe spasi. Ti si sve do čega mu je stalo.
Bogovi su mrtvi.
Ja sam jedini Bog.
Jedan Bog.
Sve je moje.
Nisu svi.
Još je ostala jedna Boginja da se bori protiv tebe.
Boginja?
Piću te polako, ispiću poslednju kap tvoje duše.
Marek.
Moraš ga zaustaviti.
Verujemo u tebe.
Ti to možeš. - Ne mogu.
Ne znam šta da učinim.
Budi jaka.
Idi.
Sve je moje.
Marek, draga moja.
Učinila si moje uzdizanje mogućim. Dođi, svedoči mojoj slavi.
Lagao si me.
Moji prijatelji me nisu izdali.
Ja sam izdala njih. - Trivijalna razlika.
Nikad ih nisi volela. Rođena si za istinsku veličanstvenost.
Sad dođi, uzmi me za ruku.
Ubio si bogove, sad idi na nebebesa i ostani tamo sam, ostavi svet smrtnika na miru, kao što smo se dogovorili!
Ne usuđuj se da mi predlažeš!
Svi koji me ne obožavaju moraju umreti.
Eto, vidiš?
Svi će se povinovati.
Ovo je bio tvoj plan sve vreme? Da dopustiš Zorloku da ti uzme životnu snagu
i zarobi dušu u njegovom telu? - Plan? Više mogućnost.
Ali možda u pravom trenutku uspem preuzeti kontrolu nad Zorloku i pružim ti malu prednost.
Mislim da me još nije otkrio.
Ne zavidim ti. Čak je i Tila bila nezgodan saputnik.
Kako da te oslobodim? - Isto kao i sebe, uništi Darkspor.
Tekov čekić je izgubljen.
Bila sam budala što sam se udružila sa Zorlokom.
Proklela sam svet.
Ne mogu ti govoriti šta da radiš, Marek. - Kakav izbor imam? Bezbroj hiljada umire.
Borim se protiv ove tame celog života! Vodim bitku da se oslobodim.
Ali čemu?
Zorlok je bio u pravu.
Ne mogu pobeći Darksporu.
Moja majka se pobrinula za to.
Ja sam dio njega i on je dio mene, to sam ja.
Oni koji su poznavali tvoju majku sećaju je se samo kao zlikovca i lopova.
Njen mentor je bio okrutan i bez principa i nije je ničemu naučio.
To je ono što je bila.
Majka me je mrzela, zato me je proklela.
Ali to nije žena koju sam poznavao. Istina, tvoja majka je ukrala Darkspor
i trebala ga doneti Zorloku sa planine. Ali nešto se promenilo.
Odbila je njegov poziv. Uzela je Darkspor i pobegla.
Sakrila se. Žrtvovala se da skloni tu krhotinu
što dalje od Zorlokovih ruku. Niko nije mogao shvatiti zašto.
Zašto je to uradila? - Zbog tebe.
Kad je osetila da se pomeraš u njenom stomaku, znala je da će doneti dete na svet.
Odlučila je da se bori protiv tame do kraja.
Umrla je da spasi svet za tebe.
Volela me je?
Takva je bila kad sam je zatekao na samrti.
Tvoja majka je bila heroj.
Ali još nosim prokletstvo u sebi. - Prokletstvo? Pre blagoslov.
Vidiš, Darkspor nikada nije uzeo deo tebe, Marek. Ti si uzela deo njega.
Ukrala si njegovu moć.
To te čini jedinom dovoljno moćnom da ga uništi.
Zašto misliš da se Zorlok borio protiv tebe sve ove godine?
Ako uništim Darkspor,
hoću li umreti?
Istinski heroji
uvek podnose žrtvu.
Ne možeš se boriti protiv tame i otići bez posledica.
Poput moje majke?
Poput tebe?
Veruj u sebe, Marek.
Ovaj čarobnjak je uvek verovao u tebe.
Idi sada.
Tvoja majka je bila u pravu.
Godžun Paj će ti doći u pomoć još jednom, po poslednji put.
Možda si Bog,
ali ne kontrolišeš me.
Mi smrtnici još odlučujemo u koga i šta ćemo verovati.
Mi odlučujemo da li ćemo ti dati moć nad nama i bez našeg pristanka
čega si uopšte Bog?
Svi koji se protive mojoj volji nisu pogodni da žive u mom svetu.
Ti, Marek,
zapečatila si im sudbinu!
Marek!
Marek, uzmi Čekić!
Uzmi ga.
Ne smeš odustati sada!
Moraš razmišljati, Marek!
Misli na Krunu i Čekić!
Misli na to zašto sam odlučio da ostanem u Podzemnom svetu!
Gubim te, Marek, uzmi ga!
Stavi Krunu i uzmi ga!
Znam da to možeš.
Volim te, Marek.
Molim te stavi Krunu.
I završi ovo.
Dagen.
Kako pametno od tebe.
Čak i sad kad je sve izgubljeno još gajiš nadu.
Uživaću dok te budem gledao kako umireš!
A sad...
Umri!
Godžune!
Sad, Marek. Ovo je tvoja šansa, ustani!
Ustani, Marek!
Znam da to možeš.
Ne mogu ga više zadržavati. Moć mu je prejaka.
Sad, Marek!
Pobeda!
Drži se, mali crve.
Uspeli smo.
Ti si najhrabrija osoba koju sam ikad upoznala.
Slobodna sam.
Bili su dvoje najvećih heroja koje je svet ikad video.
Obogaljena seljanka i kopile polu-vilenjak.
Da li će ih se iko sećati?
Mi ćemo.
Ostajte u dobru.
Zbogom, stari prijatelji.
Do ponovnog viđenja.
Dakle, svi bogovi su mrtvi.
Šta će biti sa svetom sada?
Ne trebamo biti tužni što ih nema.
Baklja više nije u rudniku.
Videla sam njen početak i njen kraj.
Postojao je život pre bogova, a sad postoji život posle.
I biće ga od večnosti do večnosti.
Magija će izbledeti i umreti,
a život...
Život će se nastaviti.
I možda će se jednog dana uzdignuti novi bogovi.
Kad svet bude spreman za njih.
Ali...
Do tog dana tu smo samo mi, smrtnici.
Samo mi.
Sviđa mi se kako to zvuči.
Sećam se vremena kada si sanjao o tome da nađeš ženu
sa kojom ćeš se skrasiti i možda...
...imati decu.
Jesam li to ja rekao?
Mitika: Bogoubica
Preveo: donvuk
Preuzeto sa www.titlovi.com