"Близостта им растеше с всеки изминал ден,
до толкова, че вече нямаха скрупули да се изритват през прозореца
при най-лекото предизвикателство."
Да?
Милото ми момиче! Днес е един много прекрасен ден.
Да... Нима?
Гордея се с теб повече отколкото с родните си дъщери.
Моля ви, не говорете така, сър.
Защо огънят не е запален?
Не ми е студено. - Но по принцип се пали, нали?
Не, сър, но аз имам топъл шал.
Леля ти не може да не знае.
Разбирам.
Докато живееш в моя дом, Фани Прайс, тук ще се пали огън.
Давам си сметка, че неоснователно са се отнасяли с теб различно,
но аз имам твърде добро мнение за теб, за да допусна, че таиш обида.
Тъкмо с по-голямо удоволствие
ще ти съобщя, че Хенри Крофърд поиска позволение да се омъжи за теб
и аз му дадох благословията си.
Нямах представа, че чувствата му са толкова пламенни!
Явно вече съм твърде стар, за да следя трепетите на младите.
Приготви се и ела долу при нас.
Както можеш да се досетиш, г-н Крофърд е още тук.
Не се бой.
Не мога, сър.
Какво не можеш?
Да се съглася да се омъжа за него... сега.
Не разбираш собствените си чувства. Наблюдавах ви заедно.
Не си безразлична към чара му. Не съм чак толкова стар!
Да, не е лишен от чар, сър.
Има ли друг, който да е привлякъл вниманието ти?
Не. - Какво те притеснява тогава?
Не му вярвам.
Като повечето очарователни хора, той държи много на чуждото мнение.
Какво му е лошото на това?
Единственото, което желае, е да бъде обичан, не да обича.
Четеш твърде много романи! - Но това не замъглява преценката ми.
Вярваш ли ми? - Бъдещето ми зависи изцяло от вас.
Питам те отново: вярваш ли ми?
Да, сър. - А аз вярвам на него.
Ще се омъжиш за него!
Няма...
сър.
Смятах, Фани Прайс, че упорството е чуждо на нрава ти,
както и самонадеяността, и своенравието,
така присъщи днес на младите жени.
Това са най-противните недостатъци точно у младите момичета.
Явно забравяш, че нямаш доходите на Мери Крофърд.
Нито пък семейството ти.
Никога не си се замисляла за ползата или вредата за тях.
Предлага ти млад човек и всичко говори в негова полза.
Не само положението, богатството и характерът му, но и приятните му
вид, държане и обноски.
Не е случаен познат, познавате се от известно време.
Сестра му ти е близка приятелка. Не може да е неочаквано за теб.
Забелязала си ухажването му и си го приемала както е редно...
Не познаваш собствените си чувства. По-добре да приключим с този разговор.
Явно не изпитваш към него това,
което горещото ти младежко въображение смята, че е необходимо за щастието ти.
Аз бих отказала...
Безразсъдно е да отхвърляш такава възможност да устроиш живота си
достойно, почтено и благородно, каквато може и да нямаш повече.
Виж какво, Фани, това ще е повече, отколкото направих дори за Марая.
Следващия път, когато мопсът има малки...
ще ти дам едно от кученцата.
Тя има нужда от време, сър Томас.
Той ви обича, Фани Прайс.
Ако един мъж може да обича вечно една жена, то Хенри би го сторил за вас.
Едмънд...
Как смяташ?
Фактът, че е избрал теб, Фани, доказва, че притежава добър характер.
Той може да те направи много щастлива, както и ти него.
Мъжът не бива да е уверен, че е желан от всяка жена, която той хареса.
Може би е по-добре да се върнеш у вас? Ще пиша довечера на майка ти.
Кратко лишаване от разкоша на Менсфийлд Парк
може да те отрезви.
Това ли ще предпочетете, млада госпожице?
Да.
Това.
Защо, Фани?
Да се върна отново у дома...
да бъда обичана от семейството си,
да чувствам обичта без страх или задръжки и...
да се чувствам равна с околните.
Надявам се, че знаеш...
Надявам се, че знаеш колко много...
ще ти пиша.
И аз ще ти пиша...
Когато има за какво.
Кой казва, че няма да бъдем сестри?
Зная, че ще бъдем.
Спри!
Майко!
Фани!
Влизай.
Трябва да си изтощена от пътуването.
Всъщност беше изненадващо кратко.
Погледни се. Толкова си...
Бетси, събуди баща си! Влизай.
Ред е на Сузи.
Уморително ли беше пътуването? Сигурно си капнала. Бетси!
Аз го будих вчера. - Лъжкиня!
Сигурно имаш прислужници. - Всъщност правя доста неща.
Помагам на лелите си. - Аз имам само две момичета.
Имах помощница, но сега баща ти е без работа.
Здравейте.
Колко време ще останеш, Фани? - Не зная точно.
Татко няма да стане.
Ти си тук!
Здравей!
Боже! Фани!
Изглеждаш толкова добре.
Като принцеса! Нали ти казах, че ще е прекрасна, майко?
Да, каза ми.
Татко, Фани си е у дома. Тя е тук.
Завърти се. Нека те погледна.
Завърти се!
Очарователна.
Ела тук, бъбрице, само се шегувах.
Прегърни силно недодялания си старец.
Добре дошла у дома, Фани.
Хубаво е да има още едно момиче наоколо.
Ако разхвърлям малко слама по пода, това място ще заприлича на кочина.
Не ме дразни!
"Пази се от пристъпите на безволие. Пази се от слабостта.
Гневът не е толкова вреден. Той е физическо изпитание.
Ако не е прекалено силен, е полезен за здравето."
Фани, писмо!
От кого е?
От Мери Крофърд, една приятелка.
"Колко ни липсвате, мила Фани Прайс.
Брат ми е мрачен. Напишете ни нещо, което да го зарадва.
Разкажете ми за всички смели капитани, които сте пренебрегнала.
Срещнах Джулия и г-жа Рашуърт онзи ден на Уимпол стрийт.
Преструвахме се на радостни, че се срещаме и мисля, че донякъде бе така.
Имаше много какво да си кажем...
особено за вас и Хенри.
Как само ме погледна г-жа Рашуърт, когато споменах името ви."
Фани...?
Фани Прайс?
"Смятах, че притежава самообладание,
но явно вчера не й достигна."
Ще повярвам, когато го чуя от вас, Хенри.
Истина е, г-жо Рашуърт.
"Колкото до Едмънд, свещеник или не,
мога само да кажа, че ставам все по-податлива на обаянието му.
Искрено ваша Мери Крофърд."
Бетси!
Що за човек е този Хенри Крофърд?
Женкар.
Не думай!
Те се по-забавни в романите, отколкото в живота.
Но са забавни!
А лейди Бъртрам?
Тя е вечно изморена. - Защо?
Най-вече от шиенето на грозни ръкоделия.
Да не споменавам и щедрата дневна доза опиум.
Езикът ти е остър като гилотина, Фани.
Образованието си казва думата.
Г-це Прайс! Г-це Фани Прайс!
Г-це Прайс? - Каква е тази врява?
Г-це Прайс! - Какво има, момче?
Трябва да видя Фани Прайс!
Г-це Прайс?
Г-це Фани Прайс... - Аз съм Фани Прайс.
Няма да ми платят, ако не сте вие. - Да, аз съм Фани Прайс.
Добре тогава, отдръпнете се.
Трябваше да ви кажа нещо за летящи скорци...
Нещо романтично, но не си спомням точно.
Мисля, че схванах. Благодаря.
Фани, какво беше това?
Благодаря, че дойдохте.
Г-не Прайс. - Да?
Хенри Крофърд. Приятел на... - Марая Бъртрам.
Приятно ми е да се запознаем.
А вие сигурно сте г-жа Прайс.
Приличате на красивите си сестри, лейди Бъртрам и г-жа Норис.
Природата е щедро е дарила семейството ви с красота.
Много сте любезен, г-н Крофърд.
Г-це Прайс. - Г-н Крофърд.
Вие сте бил, нали? Птиците и останалото...
Простете, не зная за какво говорите.
Какво ново има в Менсфийлд? Как са всички?
Всички значи Едмънд... Фани, аз знам.
Какво знаете, Хенри? - Че обичате Едмънд.
Искам да говоря направо.
Вие ме научихте на това, Фани Прайс.
Той е чудесен човек, но ще се ожени за сестра ми.
Обявиха ли го вече? - Почти.
Ще скърбя тогава. - Време е да страдате.
Зная, че не ви изглеждам искрен.
Вие безспорно ме превъзхождате, имате излъчване на ангел.
Бяхте свидетел и на лицемерното ми ухажване към Марая.
Погледът ви е така искрен и прям, че ви моля да ме погледнете отново.
Аз се промених, Фани Прайс. Ще ви чакам до безкрайност.
Постоянството ми ще ви го докаже. - Точно вашата изменчивост ме плаши.
Играете си с мен. - Не.
Макар и да е безсмислено, сърцето ми все още е заето от друг.
Тогава ще чакам...
докато се освободи.
"Боя се, че е свикнала с охолството.
Въпреки това тя е единствената жена, за която мога да мисля като..."
Върни се и седни, Чарли, Трябва да си дочета писмото.
Сузи, може ли...?
"Тя е единствената жена, за която мога да мисля като...
за своя съпруга."
Къде ще отидат вашите наематели, ако се нанесем ние?
Имам няколко жилища и ще се погрижа за тях.
Предложението ви е щедро. - Надявам се, че не е последното.
Фани...
Да?
Размишлявах, Фани.
Не е срамно да си богат, мила моя.
Зависи как си го постигнал. - Франсис! Ела тук!
Само помни, Фани...
Аз се омъжих по любов.
Как се чувствате у дома?
Портсмут си е същият, но Менсфийлд е моят дом.
Не обичате ли близостта на водата? - Не и миризмата й.
Защо?
Бедността ме плаши. За жената тя е по-тежко робство отколкото за мъжа.
Може да се поспори.
Вашата участ може да бъде различна. - Зная.
Можете да живеете охолно... с мен.
Зная. - Така ли?
Да.
Това "да" ли значи?
Да.
Същото "да", което чувах хиляди пъти в сърцето си, но не и от вас?
Фани Прайс!
Вие ще ме обикнете. Кажете го пак, моля ви!
Да!
Добро утро, г-це Прайс! Добро утро, скъпа моя!
Престанете, моля ви! Спрете! - Добро утро.
Чарли, ела.
Прибързах.
Размишлявах много и усещам...
че не мога да се омъжа за вас.
Не съм готова.
А кога ще бъдете? - Не зная.
Кога ще се случи това?
Все още не мога да ви повярвам напълно.
Съмнявате се в мен?
Нима вашето поведение не буди съмнение? Претендирате за доверие?
Простете ми.
Приятен престой в Портсмут, г-це Прайс.
Може би ще е дълъг... и ще е според вашите изисквания.
Хенри...
Сигурна ли си?
Никога не съм напълно сигурна, Сузи.
Фани, ела бързо.
Фани...
Кой ще плаща всичката тази хартия?
Ела, ела.
Едмънд...
Дойдох да те отведа в Менсфийлд. Нужна си им там.
Какво се е случило? - Том гулял и се разболял.
Компанията, с която пътувал го оставила при Йейтс...
който после също го изоставил.
Открили го преди два дни почти безжизнен.
Положението е доста сериозно.
Трябва да побързаме.
Ако разбира се желаеш.
Фани, не мога да изразя колко...
Скоро ще се видим, Сузи, чувствам го. - Тръгвай!
Запомни: "Бягай винаги, когато се налага, но не се колебай!"
Извън тази трагедия, всичко при теб наред ли е?
Да...
Както споделих в последното си писмо,
мисля че Мери няма да свикне с мисълта да се омъжи за скучен свещеник.
Разбрах, че Крофърд те е посетил.
Да.
Беше ли внимателен?
Да, много.
Промениха ли се чувствата ти към него?
Да...
Няколко пъти.
Установих, че...
Открих, че...
С теб можем да мълчим, когато думите са недостатъчни.
Липсваше ми.
И ти на мен.
Фани, ти се върна. - Да, сър.
Чудесно. Последната ни среща в Менсфийлд не беше приятна.
Вода.
Светлината... моля.
Добро утро, сър. - Скъпи г-н Крофърд.
Благодаря ви, че сте с нас в тези тежки времена. Марая също ще дойде.
Г-н Рашуърт е зает с преустройствата в Содъртън.
Г-ца Джулия ще бъде тук след час. - Добре дошли.
Фани. - Благодаря ви за посещението.
Фани, исках да те питам колко дълго ще останеш?
Не зная, лельо Норис. А вие докога ще останете?
Г-жо Рашуърт...
Добре ли сте? - Прекрасно.
А г-н Рашуърт?
Марая...
Така ли се държат приятелите? Марая, моля ви...
Как е Фани?
Тя е добро момиче.
А вие може би сте станали добро момче?
Тя ме отхвърли, Марая.
Защо тази въздишка не беше за мен...
Синът ми е луд.
Върви в стаята си!
Махай се!
Фани, какво има? Какво се е случило?
Какво?
Не ме гледай така. Рашуърт е глупак и беше неизбежно.
Едмънд...
Беше неизбежно.
Добре ли си?
Съжалявам.
Добро утро, Менсфийлд Парк!
Елате!
Повикай Едмънд, сър Томас и Марая. Имаме важен гост.
Едмънд! Това е г-н Диксън от "Лондон Таймс".
Пише статия за съвременните градини и се интересува от Содъртън.
Къде е Марая?
Забеляза влиянието на Гилпин. Обожава новите развалини.
Ставайте, дегенерати! Ехо!
Марая? - Господине!
Къде е Марая? - Не бих могъл да ви кажа...
По това време?
Ще говорим с Крофърд.
Той препоръча да заличим алеята със старите дъбове от западния вход,
до върха на хълма.
Къде е Крофърд? - При семейство Грант.
Не е. Отбихме се първо там.
Сър Томас...
Трябва да прочетете това. Боже...
Много е обезпокоително. Тук, в светската хроника.
Фани...
Прочети ни го.
Имаш силен и ясен глас.
"С дълбока загриженост ви съобщаваме,
за брачния скандал в семейството на г-н Рашуърт от Уимпол стрийт."
Продължавай.
"Красивата г-жа Рашуърт,
която обещаваше да стане водеща фигура в светското общество,
е напуснала семейното гнездо с пленителния г-н Крофърд,
близък приятел не само на г-н Рашуърт,
но и на бащата на г-жа Рашуърт, сър Томас Бъртрам от Менсфийлд Парк.
Дори редакторът ни не знае къде са се укрили."
Бог да ни е на помощ.
Глупаци! Под този покрив!
Трябвало е да се досетят, че Рашуърт е способен да доведе вестникар.
Под кой покрив би било по-добре, Мери?
Разбирам горчивината ви, но не я насочвайте към мен.
Брат ви е актьор.
Чаровен и непроницаем актьор, нищо повече.
Изкушението е било твърде силно за човек неспособен на жертви.
След всички грижи и разходи за добро и скъпо образование,
имам чувството, че не познавам собствените си деца.
Но моля ви, разбира се, че ги познавате.
За Бога, та годината е 1806!
Такива неща се случват непрекъснато.
Вижте...
Вярно е, че семейството ви бе сполетяно от беда,
но вие трябва да възстановите достойнството си.
Ако Хенри не се ожени за Марая
и вие я прокудите, обществото ще я отхвърли.
Ще пропадне напълно.
Или...
Можем да се съвземем.
Ето какво ви предлагам...
Трябва да убедим Хенри да се ожени за Марая.
След определено време, Едмънд и аз ще ги приемем
в нашето общество... и дом.
После и вие ще ги подкрепите по подобаващ начин.
Семейство Бъртрам се ползва с уважение
и тя ще възстанови до известна степен положението си в обществото.
Някои кръгове никога няма да я приемат, но ако дава вечери и приеми
ще има хора, които да желаят познанството.
Каква стратегия.
И как един беден свещеник ще си позволи тези вечери и приеми?
Съдбата понякога е благосклонна.
Моля.
Ако Том не се възстанови,
Едмънд ще бъде наследникът.
Той е най-достоен за богатството и положението.
Сигурно смятате, че не е редно да говоря така.
Но човек трябва да е подготвен за всичко.
Така постъпват умните хора.
Съветвам ви, сър Томас, не се намесвайте против интересите си.
Нека нещата следват собствения си ход. Тежко е,
но ако Том не е достатъчно силен за този свят,
ние останалите трябва да бъдем.
Казвам само какво трябва да се направи, а не какво чувствам.
Едва сдържате желанието си да видите Том мъртъв.
А вие едва сдържате зле прикрития си гняв към мен!
Ако не бяхте отказали на брат ми, сега можеше да се готвите за сватба
и Хенри нямаше да потърси г-жа Рашуърт.
Всичко щеше да приключи с един обикновен флирт
и ежегодни срещи в Содъртън и Евърингам.
Може да се каже, че всичко е по ваша вина.
Изумителната ви готовност да приемете кончината на брат ми
охлади сърцето ми.
Вледени го...
Вие бодро планирате приеми с неговите пари!
Залъгвате баща ми като куче до масата ви.
Нападате Фани, защото неотклонно следва повелите на сърцето си.
Всичко това ме убеди, че личността, с която бях готов да свържа живота си
е плод на моето въображение!
Не, г-це Крофърд...
Вие сте ми чужда.
Не ви познавам и със съжаление трябва да кажа и че нямам желание.
Можем ли да направим нещо?
Да чакаме...
Да чакаме? - Да.
Времето върши чудеса.
Той ще се оправи.
Прекара менингит, когато беше на шест.
Играеше си на "Рицарят Том".
"Възложете ми задача, татко," - казваше той.
Изпращах го да повика майка си за чая или...
да каже на Бедли да приготви каретата.
"Не, татко...
Възложете ми благородна задача."
Винаги е искал само това.
Съжалявам, Том.
Толкова съжалявам.
"В това прекрасно време,
здравето на Том започна да се възстановява.
Хенри Крофърд не се ожени за Марая.
Г-жа Норис, която сър Томас вече считаше за извор на злото,
се посвети на злочестата си племенница.
Както се очакваше, техните характери се превърнаха във взаимно наказание.
Всичко можеше да се случи не точно така.
Но се случи.
Мери Крофърд се засели в Уестминстър.
Накрая тя и Хенри си намериха партньори, които споделяха тяхната...
по-модерна чувствителност.
И както може би вече сте се досетили,
в най-подходящия момент, нито миг по-рано,
Едмънд дойде да признае възхитителната и удивителна истина."
Фани, трябва да ти призная нещо.
Винаги съм те обичал.
Зная, Едмънд.
Не, Фани...
Както мъж обича жена.
Както героят обича героинята.
Не съм обичал другиго така през целия си живот.
Толкова внимавах да постъпвам правилно...
че забравих да го правя.
Но ако ме приемеш,
въпреки нетактичността и заблудата ми,
това би било с нищо несравнимо щастие.
Едмънд.
Изглежда най-накрая ще се разберат.
Привет!
Джулия...
Г-н Йейтс?
Жана Д'Арк е живяла по времето на Хенри... Шести?
Така ли е? - Да, Сузи.
Знаех си, че е така.
"Сюзън се премести да живее в Менсфийлд Парк.
Том укрепваше с всеки изминал ден.
Сър Томас се отказа от делата си в Антигуа.
Той откри вълнуващи нови възможности в...
тютюна.
Всичко можеше да се случи не точно така.
Но се случи."
Между другото, разговарях с Джон Уорд от Еджертън,
Той каза, че би желал да ги публикува. - Моите разкази?
За наша сметка, естествено, но можем да получим 10% от печалбата.
Мислех си за заглавие.
"Фантастичните словоизлияния на една съвсем млада дама в напълно нов стил."
Как мислиш? - Много интересно!
Само интересно? - Ужасно е! Името е ужасно!
Но ти си чудесен.
Е, тогава всичко е наред!
Превод: Zaza14
Translator's Heaven 2007© subs.sab.bz