Slušajte ljudi, proleće je stiglo...
a proleće je jako opasno doba godine, naročito u Parizu.
Požuda se oseća u vazduhu, i ljudi dolaze sa svih strana.
Iz Sinsinatija i Singapura.
A znate li zašto svi oni dolaze? -Znamo!
Tako je. Čikaški lučki radnici ne dolaze ovamo da bi igrali karte...
a ni veliki brazilski plantažeri ne dolaze bez razloga.
Norvežani i Šveđani ne dolaze na pecanje.
A kad neko dođe iz Amsterdama, Birmingema ili Sijama...
mi ih pustimo da rade šta god požele.
Dozvoljavamo im da igraju svoju igru, sve dok su voljni da plate.
Tako je! -Ali, stiglo je proleće.
I čim padne mrak naši kafei se isprazne.
Ali zato ni u jednom parku nema ni jedne slobodne klupe.
To nije u redu. -Tako je!
Situacija nije bezazlena.
Naši najbolji kafei gube novac.
Moramo očistiti javne parkove. -Moramo očistiti javne parkove!
Evo vašeg slogana. 'Čisti parkovi za brži napredak!'
Čisti parkovi! Čisti parkovi za brži napredak!
Hajde, hajde, šta mislite gde ste?
Šta to radite? Šta se ovde dešava?
Francuska revolucija!
Ne možete voditi ljubav na javnom mestu. -Ja svuda mogu da vodim ljubav.
Ne, ne možete. -Ali, gospodine, može.
Dušo!
Napolje!
Kako se zovete? -Doktor Bertije.
A vi? -Gospođa Bertije.
Znači, vi ste u braku? -Da, pozorniče.
I sad očekujete da vam poverujem? -Molimo vas.
Dozvolite, reći ću vam nešto.
Vi ste jedini bračni par u ovom parku.
Napolje!
Preostaje nam samo još jedno mesto.
Što da ne?
Slušajte, pozorniče... Vidite li mesec?
Kad bi mesec znao francuski da li znate šta bi vam rekao?
Fuj!
Dame i gospodo...
moram nešto da vam kažem.
Ovo je jedna izuzetno... delikatna situacija.
Kolet je tamo... a ja sam ovde.
I ja znam šta vi mislite. Znam.
Kako se usuđujete?
Sećate se onog policajca? Nije bio u pravu.
A niste ni vi.
Verovali ili ne, mi jesmo u braku.
Ja sam njen muž...
a ona je moja žena.
Mogu to i da vam dokažem, pogledajte.
Evo jedne slike sa naše svadbe.
Ovo je sedam mojih deveruša.
A ovo je moja žena.
Naravno, mnogo pre venčanja.
A pogledajte ovu damu.
To je moja tašta. Neverovatno kuva.
Drugim rečima, ja sam oženjen i drago mi je zbog toga.
Izvinite ako sam vas razočarao.
A sad, gospodo, kao doktor, postavio bih vam jedno lično pitanje.
Kada ste poslednji put bili u parku?
Mislim... mislim sa svojom ženom?
Dame, u tome je problem.
Uživajte u životu u parku da biste poboljšali svoj život kod kuće.
Dragi!
To je za mene. Dušice!
To je za nju.
Dolazim odmah.
A ovo je za oboje.
Živela Francuska!
# Šta sve jedna mala stvar #
# Kao što je burma, može! #
# Čak mi pravo daje da sa tobom živim. #
# Baš nas briga i ako svet ceo zna. #
# Možeš da plaćaš moje račune, a mi odeću kupuješ. #
# U redu je sasvim i kad te poljubim pred svima. #
# Sve po zakonu je! -I baš sjajno! #
# Ne moramo da se skrivamo i nalazimo tajno! #
# U najboljem hotelu možemo da iznajmimo sobu za dvoje. #
# Jer to nije greh. -I ima čari svojih. #
# Ali to je strašno. -I užasno... lepo. #
# Šta sve jedna mala stvar #
# Kao što je burma, može! #
# Stvarno je divno #
# Svako veče imati sastanak sa tobom. #
# A toliko predivna si ujutru kad ustaneš #
# Da mi posle ceo dan nedostaješ. #
# Celog života, svako veče imaćeš sastanak ljubavni. #
# I najlepše od svega je kad u posetu dođem, sigurno znam da ostati mogu. #
# Šta sve jedna mala stvar #
# Kao što je burma, može! #
# Sav se naježim kad počnemo da se pazimo i mazimo. #
# Mogu da te pipnem ovde, mogu da te štipnem ovde #
# I ne moram nežan da budem. #
# I zastanem na tren samo da ruku ti poljubim. #
# Grozan si! -To je divno! #
# Ja ne želim drugo ništa samo da budem sa tobom. #
# I delićemo život pravo imamo na to. #
# Šta je moje, to je i tvoje, a šta je tvoje, moje je. #
# To po zakonu je! -I fantastično! #
# Šta sve jedna mala stvar #
# Kao što je burma, može! #
Dragi, zaboravila sam nešto da ti kažem. -Reci mi, dušice. Reci.
Znaš ko nam sutra dolazi na ručak?
Dušice, sutra ujutru kad grane sunce...
kad doručak bude bio na stolu...
i kad ptičice budu zapevale na drveću...
sve ćeš me ispričati. A ne sad!
Ali, dragi, ti ni ne znaš ko dolazi!
Mici! Moja stara, školska drugarica Mici.
Mici! Nije valjda? -Jeste, Mici!
Mici!
Andre, šta ti imaš protiv Mici?
Uopšte je ne poznaješ. -Ne.
Jedva čekam da je upoznaš. -Da.
Znam da će ti se dopasti.
Ona bi je najbolja prijateljica dok se nije odselila u Lozanu,
a sad se vratila.
Znači, to je Mici.
Da, to je...
moja žena.
Kad smo se venčali, bila je crnka.
Sad joj više ne možete verovati ni jednu jedinu reč.
Sve je to u redu, profesore, ali imate li neki dokaz?
Kao potencijalni klijent, detektive, dozvolite da vas nešto pitam.
Da li mislite da sam lep?
Kao detektiv, mogućem klijentu - ne.
Izvolite cigaru. -Hvala.
A sad da vas pitam još nešto, kao muškarac muškarca,
da li biste nju nazvali lepom ženom?
Dušo!
Opet laže. -Uzvratite joj laž.
Da, anđele? -Dobro jutro.
Dobro jutro.
Jesi li zauzet?
Ne, ni najmanje.
Ne želim da ti smetam.
Doviđenja. -Doviđenja.
Mi u Švajcarskoj imamo jedan izuzetan zakon.
Ako muž ubije ženu, strpaju ga u zatvor.
Je l' taksi zauzet? -Jeste, gospođo.
Šteta.
Ali, gospođo...
Verujte mi, ne volim ovo da... -Savim je u redu, gospođo.
Možda bismo mogli oboje... Recimo da ja vas negde odvezem?
Ja idem u Bos d'Vua. -I ja.
Odlično. -Izvolite.
Profesore... -Da.
Sa detektivske strane gledano, kao da ste već razvedeni.
Šta mislite da li će petogodišnji plan imati uspeha?
Gospođo, ja ne verujem ni u kakve planove.
Ni ja, gospodine. Ja sve prepuštam trenutku.
Najbolje je tako živeti.
Znate, baš je lepo od vas što ste me povezli. -Slažem se sa vama.
Gospodine, pa vi ste uobraženi.
Ne, gospođo. Ja sam oženjen.
Dakle, imate ženu.
A ona ima muža.
Mogu da zamislim...
Gospođo.
Gospodine.
Recite mi...
zar ima nečeg lošeg što se nas dvoje vozimo sami u istom taksiju?
Naravno da nema.
To i ja kažem.
Dva apsolutna stranca suprotnih polova voze se u taksiju...
sede jedno pored drugog...
gospodin čita svoje novine...
Dama gleda kroz prozor...
Objasnite to svojoj ženi.
Ne bi mi verovala.
Da li biste vi verovali? -Nikad.
Ni ja u to ne bi poverovao. -Da vam kažem nešto...
ni moj muž ne bi meni poverovao.
Vi... vi ste...
Gospođo, nalazimo se u užasnoj situaciji.
Kao da smo krivi, svi dokazi su protiv nas.
I šta ćemo sad?
Odložite svoje novine pa da se suočimo sa činjenicama.
Gospođo... -Gospodine...
Vozaču... stani!
Gospođo...
možda mislite da sam kukavica... i jesam!
Mici! -Kolet!
Kako si? -Kako si!
Sjajno izgledaš! -Sjajno izgledaš!
Imam toliko toga da ti pričamo da prosto ne znam odakle da počnem.
Kako ti izgledam? -Nikad nisi bila lepša.
A i mnogo sam mudrija zahvaljujući nekolicini muškaraca.
Kako je onaj kompozitor sa kojim si izlazila?
Njega više nema, ali šteta, mao je tako divan dodir.
A onaj slikar? Onaj što te je naslikao u zlatu.
Jedne noći sam stvarno otkrila da je pravi umetnik.
Pričaj mi o tome. -Pričaću ti...
Tvoja spavaća soba je divna, božanstvena prosto...
a krevet je toliko sjajan da poželim je moj.
Moj omiljeni parfem 'Krem Pariza'. -Da, Andre mi ga je poklonio.
Moram da ti pokažem svoj novi donji veš.
Previše je lep da bi ga gledao samo muž.
Ove haljine, fenomenalne su! -Jeste, ali, moram da ti priznam...
baš sam Andreu rekla da nemam šta da obučem.
Naravno, ovo je njegovo. -Lepo da lepše biti ne može.
A gde je ostalo?
Jao, izvini.
Ja mu kupujem garderobu. Verovala ili ne, čak i kravate.
Sigurno te mnogo voli.
Kako je profesor? -Na kog misliš?
Na onog za koga si se udala? -Još uvek ga gledam.
Ne zvučiš mi baš preterano srećno.
Osim ako se ne udaš bogato cela ta priča o braku je strašno precenjena.
Mici, pojma nemaš koliko mi je žao.
Ali, kod Andrea i mene, sve je i više nego idealno.
Kad me pipne, istopim se sva.
# I bez obzira na sve kod nas ne menja se ništa. #
# Dan za danom prolazi a mi se volimo #
# Kao prvog dana kada smo se sreli. #
# U očima njegovim vidim da uvek ćemo zaljubljeni biti #
# Jer on je moj momak i muškarac moj. #
# Dok me ljubi, usne mi drhte #
# I svaki put kad ljubimo se #
# Uzbudljivije je. #
# I zato, slobodno reći mogu #
# Da volećemo se uvek #
# Kao prvog dana kada smo se sreli. #
Dušo.
Ovo je Mici.
A ovo je Andre.
Jako mi je drago, gospođo. -Zadovoljstvo je samo moje, doktore.
Moja najbolja prijateljica i...
moj naj... najmuž.
Zar nije divna?
Da... da.
Da... sviđate mi se.
Pogledaj ga.
Pogledaj ga!
Zar nije drag? -Baš je sladak.
Molim vas...
Može? -Naravno da može.
Ne! -Može, kad ti kažem.
Hajde da ga vidim.
Dušo...
imitiraj sovu.
Ne. -Molim te, dušo.
Molim vas, doktore, imitirajte sovu. -Ne, gospođo, ne...
Gospođo, sto je postavljen.
Tačno na vreme.
Dušo, pokazaćeš nam posle ručka. -Ne, neću.
Igrate li ping-pong?
Prestanite.
Moja žena misli da sam mio.
A prijateljica moje žene misli da sam sladak.
Ovo je užasna situacija.
Ali, ja sam odlučan da ne popustim
Videćemo.
Gospođo!
Pozovi Elize 0546, reci doktoru Bertijeu da, odmah dođe.
Da, gospođo, odmah.
Opiši mu moje stanje. Reci mu da se plašiš najgoreg.
Gospođo, šta vam je? Molim vas, recite mi.
Samo uradi kako sam ti rekla.
Pozovi Elize 0546 i reci doktoru da požuri. Hajde, živo...
Elize 0546.
Halo? Da.
Da?
Šta? Šta?
Bolesna je.
O, da.
Mici je bolesna. -Reci da sam umoran.
Šta? Da.
Da... naravno.
Odmah joj je potreban doktor. -Zar ne može sutra?
Samo malo, molim vas.
Andre, sad nije vreme za šalu. -Ali, zašto baš ja da idem?
Nek pozove nekog drugog doktora... ili još bolje, nek pozove dva doktora.
Neću da mešam posao i Mici. -Ne želi da meša posao sa vama.
Ručak je jedno, a posao je posao. To su dve sasvim različite stvari.
Dušo, ne budi smešna, nemam ništa protiv nje. -Znam da je mrziš.
Zašto? Zašto bih je mrzeo? -Očigledno je da ti se ne dopada.
Lud sam za njom! -Pa, što onda nećeš da ideš?
Zato što ne želim da mešam mosao sa Pici.
Posao sa Mici. Mici, Kici, Pici.
U redu... Idem.
Da, gospođo Bertije. Da. Hvala.
Doći će doktor.
Doviđenja, dragi.
Doviđenja, dušo.
I zapamti,
bez obzira da li ima...
srčanih problema, vrtoglavicu,
reumatizam, neurozu...
ja volim tebe.
Gospođo, zvali ste me.
Želim da se uverim da ste stvarno bolesni.
O, doktore... -Pustite to 'o, doktore', samo 'doktore'.
Ako već moram da vas pregledam, da vidim jezik.
Ne, to ne ide tako, za početak stavite ruku na moje srce.
Delujete zdravo. -Ali osećam se jako slabom.
Možda bi dobro bilo da odete na jug. -Ne, vruća sam. Pipnite mi obraz.
Dajte da vam pogledam grlo, recite 'a'.
# Nije ništa hronično, ali ako vam je loše #
# Možda ne bi bilo loše da pijete sirup tri puta na dan. #
# Glava mi prosto puca, doktore, recite mi iskreno. #
# Koliko često se osećate tako? -Tri puta na dan. #
# Koliko ja vidim u odličnoj ste formi. #
# Jeste l' doktor ili svetac? Pridržite me, onesvestiću se. #
# Očigledno, nega vam je potrebna. -Pomozite mi odmah. #
# Ne, bolje da pijete ovo tri puta na dan. #
# Ali, šta ako mi od toga ništa bolje ne bude? #
# Onda ćemo probati nešto jače tri puta na dan. #
# Ne znam zašto me se plašite? -Voleo bih da mogu da ostanem. #
# Ne bih se žalila kad biste pored mene bili, tri puta na dan. #
# Ako vam ne bude bolje, doći ču sutra popodne. #
# Doktore, kako ne shvatate, mogli biste odmah da mi pomognete? #
# Ovaj sirup će vam pomoći. -Ja znam jedan bolji lek. #
# Ne, ne, gospođo, ne mogu da dolazim tri puta na dan. #
Dobar dan.
Ovo je doktor Bertije.
Moj muž, profesor Olivije.
Doktor Bertije?
Doktor Bertije, lekar.
Profesor Olivije, antička istorija.
Doktore... -Profesore.
Dragi, ne osećam se baš najbolje.
A zašto bi se osećala.
Ne, profesore, gospođa je u teškom stanju.
A zašto ne bi bila? Stanje je svuda teško.
Profesor se šali. -A, ne.
Ja nemam smisao za šalu. Uopšte nemam smisao za šalu.
A sad, deco...
vi ste lekar moje žene...
moja žena je vaš pacijent.
Vi ste muž najbolje prijateljice moje žene.
A ja sam muž najbolje prijateljice vaše žene.
Jedva čekam nastupajući Božić.
DRUŠTVENA HRONIKA, Doktor i gospođa Bertije priređuju svečanu večeru
Među zvanicama se nalaze i doktor i gospođa Pjera Martineli.
Sad izađi.
Požuri! Požuri da ne zakasnimo.
Halo.
Samo malo.
Gospođa La Kroa.
Kako ste, gospođo La Kroa? Da, gospođo La Kroa.
Ne, gospođo La Kroa, ne...
Zabava je večeras a ne sledeće nedelje.
Da... da, hvala, dobro sam.
Da, i on je dobro hvala. Doviđe... Šta?
I vi ste dobro? Baš lepo. Doviđenja.
Da?
Gospođo Rudovski...
Da. Da, shvatam.
Baš zanimljivo.
Molim? Obući ćete crvenu haljinu? Sa velikim dekolteom, tako reći bez leđa.
I bez čarapa. Ali, dolazite?
Baš lepo.
Ko je?
Da, Adolfe. Ne, Adolfe, šta sad hoćeš?
Sad je već 7:30 a ja moram još milion stvari da obavim.
Nemam vremena za bezvezne razgovore.
Kolet, da li večeras sedim pored tebe?
Kolet, večeras, pored tebe?
Slušaj, Adolfe, ti si nam najbolji prijatelj. Bio si nam kum na venčanju...
dalje od toga ja ne mogu.
Šta?
Romeo? Doći ćeš obučen kao Romeo?
Da. Da, Romeo.
Iz 'Romea i Julije'.
Šta?
Nije maskenbal?
Pa, dobro.
Marsele!
Da, gospodine?
Zašto si mi rekao da je ovo večeras maskenbal?
Gospodine, žarko sam želeo da vas vidim u hulahopkama.
Mislim da ta mala Martelova nije preterano privlačna.
Ja mislim da jeste.
Dobro, dobro, ne želim da ti protivrečim.
Svako ima pravo na svoje mišljenje.
To je ono što tera svet napred.
Na primer... na primer, pogledaj Rusiju...
Draga, kunem ti se da te nikad nisam slagao.
Zašto si zamenio kartice? -Dušo, znaš da te volim. Samo tebe.
Zašto si zamenio kartice?
Ako ti budem rekao istinu, hoćeš mi verovati? -Ne.
Dušo... Idem ja!
Doviđenja, anđele. Žao mi je što ne mogu sa tobom.
Hoćeš li se opet vratiti kasno kući, sunce moje?
Da ,dušo, ne verujem da ću se vratiti pre zore. -Baš šteta.
Doviđenja, šećeru. -Doviđenja, dušo.
A šta ti radiš večeras? -Ništa, gospođo.
Da li bi volela da izađeš? -Ne, gospođo. Preumorna sam.
Preumorna? Za malo plesa i dobrog provoda? Ne verujem ti.
Jesam, gospođo. -Možeš da uzmeš slobodnu noć.
Žao mi je, gospođo, stvarno sam umorna.
Druge devojke su presrećne kad dobiju slobodan dan.
A ti? Ti si preumorna! Užasno si nerazumna i užasno nezahvalna.
Ali... -Ućuti!
Mici, sumnjam u Andrea.
Zašto? -Znaš šta sam otkrila?
Kako bih mogla da znam?
Nije želeo večeras da sedi pored tebe, a znaš li zašto?
Zašto?
Želeo je da sedi pored gospođice Martel.
Šta ti to znači? Da nisi načula nešto?
Kolet, dušo, ja verujem da ti je Andre, apsolutno veran.
Bez obzira šta ljudi pričaju. -Ljudi? Šta pričaju?
Znači, svi već znaju... Reci mi, Mici, sve mi reci.
Ali, dušo, dušo... tu nema ama baš ništa da se kaže.
Ništa pouzdano.
Evo je.
Pogledaj joj samo haljinu. -Užas!
Neukusno.
A pogledaj joj frizuru. -Izblajhana.
Gospođo!
Draga moja.
Kako si? Baš mi je drago što te vidim.
Izgledaš, prosto božanstveno! -Stvarno tako mislite?
Sjajno. Jednostavno, luda sam za tom haljinom. I ti si mi se nešto prolepšala.
Sigurno si se malo popravila?
Zdravo, Andre. Gde je Kolet?
Šta je bilo? -Samo želim da je pozdravim.
Večera je na stolu.
Hajde da budemo srećni, da se malo razveselimo.
Hajde da pijemo, da se veselimo i da se lepo provodimo.
Je l' ti to meni govoriš? -Da, Romeo.
O... o, Kolet.
Kolet, kada ćemo malo plesati?
Kada ćemo se proveseliti?
Kada ćemo se divno zabaviti?
Dobro, Kolet, kad ćemo... -Sad odmah!
# Baš je lepo, dok orkestar svira #
# U naručju te držati. #
# Ali, vremena nisam imao da ti kažem šta o čarima mislim tvojim. #
# Predivno je u ritmu muzike njihati se, plesati sa tobom #
# Ali bih ja radije se predao romantičnoj igri našoj. #
# Kako bih voleo, samo jedan sat sa tobom #
# Samo jedan sat da budem sa tobom #
# Da mogu da ti kažem šta osećam #
# I šta krijem u svom srcu. #
# Večeras, kad sa plesom završimo mi #
# I kad te mesečevi obasjaju zraci #
# Možda ćeš i ti meni reći da me voliš #
# I dozvoliti mi da ostanem jedan sat sa tobom
# Volela bih jedan sat sa tobom #
# I ja mislim isto što i ti #
Šta nas onda sprečava?
Samo jedna stvar.
Koja stvar? -Moja žena.
Kako bih ja uživao kad bih bio sa tobom jedan sat.
Šašavko jedan... šta bi ti to radio?
Prepusti to meni. -Sve mi je jasno. Vidim šta šampanjac čini.
Ne, iskreno, pijan sam za tobom.
# Kako bih volela da provedem jedan sat sa tobom #
# Meni je već dosta cele ove gužve #
# Nekad si govorio da voliš da plešeš #
# Volim da plešem, ali sa tobom #
# Nema to veze sa koracima koje praviš tu #
# Već sam dodir tvoj me tera da kažem - u "
# Kad se zabava završi biće vremena za ljubav #
# Ništa mi nije važno sem da s tobom budem #
Mici, nemoj, molim te.
Mici, ne budi bezobraznica.
Zašto si to uradila? Ne umem da vežem mašnu.
Nikad nisam ni umeo.
Zato ja umem da vežem mašnu i to kako!
Izvoli.
To je bio samo dokaz.
Mici.
Mici, moja mašna.
Izvinite.
Ja sam zatvorenik na svom rođenom tremu.
Ako uđem unutra i žena me vidi...
biće nevolje.
Ako odem u baštu za Mici, opet će biti nevolje.
U svakom slučaju, moram nekako da vežem mašnu. I šta sad da radim?
Idem unutra da me vidi žena i da upadnem u nevolju.
Idem u baštu za Mici, opet sam u nevolji ali mi je mašna na svom mestu.
Idem unutra da me vidi žena i da upadnem u nevolju.
Idem u baštu za Mici, opet sam u nevolji ali mi je mašna na svom mestu.
Idem da mi veže mašnu.
Majsko veče.
Pogledaj mesec.
Kolet, kako mesec utiče na tebe?
Mene sasvim izbezumi.
Da nisam tako fino vaspitan rekao bih da u meni probudi životinju.
Da, priznajem, potičem iz izuzetno fine porodice.
Ali, zar tako jedan prefinjeni gospodin ne zaslužuje malo sreće?
Zar čovek treba da bude bitanga da bi se uklopio u svet?
Pitam se, gde li je Andre?
Volim te, Kolet. Kolet, volim te.
Hajde da pobegnemo, da uživamo u životu. Ti si još mlada.
Andre!
Moja mašna! Mašna!
Andre!
Andre! Andre!
Andre!
Divno smo se proveli, doktore. -Hvala.
Laku noć, Andre. Bilo je divno. -Laku noć. Hvala.
Laku noć, doktore Berije. Bilo je ovo jedno čarobno veče. Mnogo vam hvala.
Bilo mi je zadovoljstvo, gospođo. -Čekam te u taksiju na uglu.
Za pet minuta. -Nemoguće.
Za deset minuta. -Ne budi smešna.
Dobro, za petnaest minuta. -Sigurno... možda.
# Zašto sam poljubio Mici? I dalje mi to nije jasno. #
# I sad sam u gužvi, i to kakvoj gužvi #
# Jer tamo napolju je Mici, a tu unutra je Kolet #
# Da li da skupim hrabrost i budem bezobrazan, ili ne? #
# Da kažem 'da'? Ili 'ne'? Da ostanem kod kuće ili da idem? #
# Zašto bih se plašio greha? Pa, ipak sam i ja muškarac samo! #
# Volim Kolet i lud sam za njom. #
# O, ali, Mici.... #
# Kad poljubim Kolet, sve u meni zatreperi #
# O, ali, Mici.... #
# Da ostanem ili ne? Ne mogu da se odlučim #
# Ali jedno znam, ne možemo svi zadovoljni biti #
# Volim Kolet, ne mogu da joj odolim #
# O, ali, Mici.... #
# Kod nekih devojaka sporije sve ide, neke čak često govore nam 'ne' #
# O, ali, Mici.... #
# Neke devojke su mirne, druge su šašavice #
# O, ali, Mici.... #
# Nema sumnje, kad te zagrli #
# Kao da te anđeo dodirnuo krilom svojim #
# Pa, ipak, ja znam da i Kolet može isto to #
# O, ali, Mici.... #
Zašto se ne vratiš kod gospođice Martel?
Možda to tebi liči na šalu, ali... -Dušo.
Naša ljubav je gotova.
Dušo...
Da želim nešto sa gospođicom Martel, zar misliš da bih to radio ovde?
Zar mi ne bi bilo lakše da je pozovem u kancelariju?
Znači, to se dešava u tvojoj kancelariji.
Dušo, u braku smo već tri godine...
I tri godine ti svaki dan ideš u svoju kancelariju.
Dušo, veruj mi na reč, gospođica... -Ništa ti ne verujem.
Zahtevam da mi veruješ. -Znam dobro šta sam videla.
Hajde da više ne pričamo o tome.
Dođi da te zagrlim. Volim te. -Lažeš!
Dušo, ako mi ne budeš verovala...
Ako mi ne poveruješ u naredna dva i po minuta, ja odoh.
TI to meni pretiš, je l' da?
Dobro. Idi!
Dušo, upozoravam te.
Idem.
Čula sam te. Idi!
U redu.
Idem. -Pozdravi gospođicu Martel.
Andre!
Andre, Andre!
Adolfe!
Došao sam da ostanem. -Adolfe.
# Umirem od želje da provedem samo jedan sat sa tobom. #
Adolfe, zabava je gotova. # -Moram da ti kažem koliko te volim. #
Šta ti je? # -Ubi me žudnja za tobom. #
# Gorim sav, smiluj mi se! #
Andre!
Moraćeš glasnije da ga pozoveš ako želiš da te čuje.
Ali, ako želiš Adolfa, treba samo da prošapćeš.
Tuga te čini još lepšom. -Hvala ti, Adolfe.
Još ženstvenijom....
mlađom.
Stvarno tako misliš? -Stvarno, Kolet.
Hvala ti, Adolfe.
Svaki muškarac koji ostavi ženu poput tebe, u noći kao što je ova...
sa muškarcem kao što sam ja... to i zaslužuje.
Ali, za sve sam ja kriva, ja sam pogrešila.
Ti imaš pravo da pogrešiš... žena si.
Žene su stvorene da prave greške.
Ja volim kad moje žene nisu u pravu.
Jadnice jedna mala, usamljena. -Strašno sam nesrećna.
Potrebna ti je ljubav. -Da, ljubav.
Mnogo ljubavi! -Mnogo ljubavi.
Henri Dornije DETEKTIVSKA AGENCIJA
Dnevni izveštaj: Noći gospođe Mici Olivije
Gubi se! Gubi se, pozvaću muža!
Dušo... -Draga, izgledaš strašno uzrujano.
Upravo sam nešto užasno sanjala.
Sanjala sam da sam sinoć kad si otišao...
bila sama u prizemlju i... -Nastavi.
Odjednom me je neki muškarac ščepao.
Borila sam se i... -Počeo je da te davi?
Ne. -Upucao te je?
Ne. -Šta ti je uradio?
Poljubio me je.
Poljubio te je.
Tvoj san će se obistiniti.
Ali, to nisi bio ti. -Neko koga znam?
Jedan tvoj prijatelj. -Kakav prijatelj!
Adolf.
Ne. Ne, Adolf.
Ne mogu da verujem. Nemoguće da je Adolf. Čak ni u snu!
# Ipak, krivicu osećam ja #
# Zar to nije čudno? #
# Ne ostavljaj me noću samu #
# Dan za danom prolazi a mi se volimo #
# Kao prvog dana kada smo se sreli. #
# Šta god sanjala ja uvek ćemo se voleti #
# Jer usne moje nisu za muškarca drugog #
# Dušo, ne plaši se, nikad te noću ostaviti samu neću #
# Biću tu da ti se divim da štitim te #
# Godinu za godinom volećemo se #
# Kao prvog dana kada smo se sreli. #
Napred.
Dušo, gde to...
Profesore. -Doktore.
Baš lepo od vas što ste svratili.
Sinoć ste nam strašno nedostajali.
Hoćete da sednete? -Hvala
Izvinite, molim vas.
Malo je promaja.
Jeste li se lepo proveli sinoć? -Dali smo sve od sebe.
Prvo smo večerali...
zatim smo plesali a onda smo malo igrali.
Igrali? Mogu li da pitam, šta ste igrali?
Karte.
Karte? -Bridž.
VI sinoć niste igrali karte, doktore.
Profesore, valjda znam!
Sinoć ste bili u mom apartmanu. -U vašem apartmanu?
Da vidim...
Napustili ste svoju kuću... u 2:10.
Otišli ste do ćoška gde ste uskočili u taksi.
U tom taksiju je bila moja žena.
Da, da, u pravu ste. Apsolutno ste u pravu.
Vaša žena... vaša žena je bila usamljena.
Naravno, kao domaćin, želeo sam da se pobrinem da stigne bezbedno kući.
Hvala vam što brinete za moju ženu, doktore. -To mi je dužnost, profesore.
Da vidim... taksi je stigao do moje kuće u 2:35.
Moja žena i vi ste ostali u kolima još osam minuta.
Sve do 2:43.
Tako je. U pravu ste.
Vaša žena me je... samo... nešto me je pitala...
i onda sam joj ja odgovorio.
A onda još jedno pitanje... pa još jedan odgovor.
I tako pitanje, pa odgovor...
i osam minuta, časom proleti. -Da, u pravu ste.
Onda ste izašli iz kola, došli ste do kuće a pred vratima...
moja žena vam je dala ključ. Vi ste otključali vrata...
i posle kraćeg razgovora, ušli ste unutra.
To je bilo tačno...
u 2:51.
Da li vas gnjavim? -Ne, ni najmanje, profesore.
Da, vaša žena, vaša žena me je pitala jesam li za jedan brendi?
Pa sam ja rekao, 'Jedan brendi ne može da škodi.'
I, tako sam ušao.
I jeste li popili brendi?
Jesam. -Da li je brendi bio dobar, doktore?
Izvanredan, profesore.
Brendi ste pili od... 2:53... do 4:44.
Profesore....
uveravam vas da se baš ništa loše nije desilo.
Samo smo malo ćaskali... mao smo se smejali.
Znate... vaša žena je izuzetno duhovita.
Kad svi tako kažu, onda mora biti da je tako.
Znam, profesore, ništa od ovoga što ste rekli ne ide mi u korist.
Ali, dozvolite mi da vam kažem... -Ne, ni reči više.
Doktore, verujem vam.
Hvala.
Nema na čemu. Verujem vam.
Ali, šteta što niko drugi neće, je l' da?
A ja sam danas svratio samo da vas zamolim da se pojavite...
kao... recimo, moj svedok u brakorazvodnoj parnici.
Profesore, molim vas, verujte mi.
Ja sam nevin. Nisam kriv.
A nije ni Mici. Mislim... vaša žena.
Prijatelju moj... Mogu li vas zvati 'prijatelju'?
Molim vas. -Prijatelju moj, niko nije kriv.
Ja imam teoriju po kojoj niko nije odgovoran za svoja dela.
Tako je, sasvim ste u pravu.
Naša dela su proizvod okolnosti nad kojima nemamo nikakvu kontrolu.
Izvanredno! Nikad ništa istinitije nisam čuo.
Stoga, niko ne može biti odgovoran za svoja dela.
To je prelepa misao, profesore. Znate... pravi ste pesnik.
Ali, to naravno nema nikakve veze sa našim slučajem.
Dobro jutro, profesore. -Gospođo.
Baš mi je drago što ste svratili.
Trebalo bi češće da se viđamo.
Bojim se da doktoru nisam preterano simpatičan.
Profesore, odakle vam ta ideja?
Uzgred, kako je Mici? -Mici?
A, Mici!
Da razmislim... jutro je otputovala za Lozanu.
Lozanu?
Da vidi svoju majku? -Pretpostavljam.
A šta se dogodilo njenoj majci? -Njenoj majci?
Ništa, koliko znam.
Dobro, videćemo se. Žao mi je, ali moram da krenem.
Morate nam opet doći.
Kad budete pisali Mici, molim vas, puno mi je pozdravite.
Naravno. Da je pozdravim i od vas, doktore?
Molim vas.
Doviđenja. -Doviđenja.
Zar ti se ne čini da se nešto čudno ponaša?
Ne... ne, ni najmanje.
Andre, nešto nije u redu između profesora i Mici.
Odakle ti ta ideja, Kolet? -Osećam to. Osećam!
Tako mi kaže moj ženski instinkt.
Tu se umešao neki muškarac.
Andre...
znaš ko je taj muškarac? -Ko?
Onaj ruski umetnik Rudovski. -Nije.
Nije Rudovski. -Otkud znaš?
Ne znam, moj instinkt mi kaže da nije Rudovski. -Jeste, kad ti kažem.
Dobro, dobro, svako ima pravo na sopstveno mišljenje.
Nadajmo se da, ipak jeste Rudovski.
U pravu si, Andre, nije Rudovski.
Sad znam ko je.
Ko? -Amerikanac, Goldberg.
Možda si u pravu. Ne bi me iznenadilo da je to Goldberg.
Andre!
Sad znam sigurna. -Ko?
Ne, ne... nema šanse.
# Nisam hteo da uradim to što sam uradio, ali jesam #
# I šta sad mogu? #
# Bolje da sednem u brod i otputujem daleko, recimo u Kinu ili Peru #
# Od prvog trenutka sam znao šta će da se desi #
# To je moglo da se desi muškarcu svakom, #
# Moglo se desiti čak i vama #
# Kasno beše a ona je usamljena bila #
# I samo je tražila malo utehe #
# I sad ja vas pitam, šta biste vi uradili u takvoj situaciji? #
# Stavila je glavu na rame moje i počela malo da se femka #
# I sad vas pitam, šta biste vi uradili sa devojkom takvom? #
# Da li biste mogli da je odbijete? Mislite da je ne biste poljubili? #
# Zar biste je gledali kao sestru? #
# Hajde, budite iskreni, gospodine. #
# Kad biste je videli da svetlo gasi #
# Da li biste šešir uzeli i otišli odatle? #
# I sad vas pitam, šta biste uradili? Baš to sam uradio i ja. #
# Kasno beše a ona je usamljena bila #
# I samo je tražila malo utehe #
# I sad ja vas pitam, šta biste vi uradili u takvoj situaciji? #
# Stavila je glavu na rame moje i počela malo da se femka #
# I sad vas pitam, šta biste vi uradili sa devojkom takvom? #
# Da li biste mogli da je odbijete? Mislite da je ne biste poljubili? #
# Zar biste je gledali kao sestru? #
# Hajde, budite iskreni, gospodine. #
# Da imate divnu i čednu ženu #
# Zar joj ne biste verni bili? #
# I sad vas pitam, šta biste uradili? #
# Baš to sam uradio i ja. #
Palata Pravde RAZVODI
Poziva se gospodin Bertije da se, kao svedok pojavi...
u brakorazvodnoj parnici Olivije protiv Olivijea
Dušo...
Jesi li doručkovala? -Jesam.
Jesi li dobro doručkovala? -Izvanredno.
A jesi li lepo spavala? -Jesam, odlično.
Dobro se osećaš? -Sjajno.
Dovoljno dobro da se suoč...
da pođeš sa mnom u jednu dugačku šetnju? -Sa zadovoljstvom.
Sedi, dušo.
Dušo, moraću da te razočaram.
Tvoj instinkt je bio dobar.
U Micinom braku postoji veliki problem.
A šta sam ti a rekla? Šta sam ti rekla?
A ko mi nije verovao?
Dušo, ispričaj mi sve što znaš.
Bila si u pravu, u pitanju je drugi muškarac. -Rudovski.
Ne.
Goldberg? -Ne.
Reci mi ko, dragi? Ko?
Ja.
Ti?
Ti!
Moj muž...
sa mojom najboljom prijateljicom.
Pogledaj me, Andre.
Odlazi. Ako ti ne odeš iz ove kuće, otići ću ja.
Dušo... -Naš brak je gotov.
Draga... -Ne, od sad si za mene samo doktor.
Volim te. -Reci to mom advokatu.
Nema u tome ničeg lošeg. Znam da nije trebalo to da uradim.
Molim te, oprosti mi za ovo što sam uradio. -Ne govori više ništa.
Evo ti i kuća, i moj nakit, nameštaj, sve, ništa mi ne treba.
Kako si?
Adolfe.
Ne idi.
Dušo, moraš da mi oprostiš.
Da ti oprostim?
Nisam u poziciji da ti opraštam. Misliš da si ti bio loš?
Ne. Bio si samo malo nestašan.
Pogledaj me! Ja sam loša.
Misliš da si Don Žuan? Pa, ako si ti Don Žuan, onda sam ja Kleopatra.
Ti i tvoj 'jedan sat'.
Šta je taj tvoj sat u poređenju sa mojih 25 minuta?
Sećaš se onog mog sna o Adolfu i meni?
E pa to nije bio san. Sve se to desilo, baš ovde one noći kad je bila zabava.
Draga... -Znači ti misliš da niko ne može da se zaljubi u mene?
Daj da te poljubim. -Misliš da nisam dovoljno lepa?
Možda sam prestara?
Pokazaću ti ja!
Adolfe!
Adolfe, hoću istinu i ništa drugo osim istine.
Kad se zabava završila...
da li si me, ili me nisi čekao u bašti pošto je Andre napustio kuću?
Da li si se, po mraku uvukao u kuću, i da li sam te pronašla na kauču?
Da.
I?
Sedi!
I onda, da li si naglim pokretom odvezao svoju kravatu?
Jesam. -I?
Sedi!
A onda, Adolfe, jesi li me uzeo u naručje i poljubio?
I dok smo sedeli na kauču jesi li me poljubio još jednom?
I zar mi se nije svidelo? -Nadam se da jeste.
Odgovaraj sa da ili ne.
Da.
I?
Sedi!
E pa, doktore, sad smo kvit.
Zub za zub, oko za oko.
A Adolf za Mici.
Fifti - fifti.
Ali, uhvatim li te još jednom...
Poljubi me, dušo.
Nemaš ništa protiv, Adolfe? -Ne.
Dame... -I gospodo.
Da je on vaš muž... -A ona vaša žena.
I da otkrijete da je on Don Žuan... -I da ona ima snove.
I da vam se ispovedi... -I da vam ona prizna.
Ali vam se on sviđa... -I vi je volite...
I da ga obožavate... -Da ste ludi za njom.
Šta biste uradili?
Baš to ći i ja da uradim.