Fortere, Callum! Fortere!
Se på fjellene! Så vakre de er!
- Smil til kameraet! - Hei, Mamma.
Herregud!
Fortere!
- Jeg elsker deg! - Jeg elsker deg også.
Fortere!
Kommer hun til å klare seg?
Hei... Hei, Jan. Bli hos meg, kjære.
January...
Kan noen svare? Kommer hun til å klare seg?
January...
Mamma!
Nå kommer de!
Er dette huset ditt? Var det her du vokste opp?
- Jeg husker ikke - Huset til mamma er et møkkasted.
Fy faen.
Miss Dunfield, jeg heter Thomas. Jeg er butleren din.
Familien ser frem til å møte deg.
Har du en butler?
- Velkommen hjem. - Overraskelse!
January?
Så fint håret ditt er?
- Du har vel fortalt dem? - Ingen har fortalt oss om dette.
I mine øyne er du fortsatt vakker.
Jeg har savnet deg så mye.
Mamma...
- Husker du ikke noe fra før ulykken? - Ingenting.
- Kommer hukommelsen tilbake? - Jeg vet ikke.
- Har de sett etter propp og blødninger? - Ja.
- Slutt avhøret. - Jeg sjekker om det er mer.
- Da hadde hun ikke komme hit. - Stoler du på en meksikansk lege?
Brasiliansk. Rio ligger i Brasil, ikke i Mexico.
Jeg har studert geografi. Jeg kan holde pusten i tre minutter.
Var det du som lagde banneret?
- Så fin den er. - Det er ikke noe spesielt.
- Hvor lenge var jeg borte? - I seks år.
- Hvordan krasjet du skuteren? - Pappa!
Tyst, Katherine. Jeg vil også vite.
Kjørte du for fort?
- Du kunne ha sakket farten. - Jeg var også med.
Det er like mye min feil.
En av dere kan fortsatt gå.
Du skal holde tyst.
- Callum... - Kom igjen.
Hva trenger jeg mens jeg er her? Gummistøvler? Støvler? Caps? Whippet?
Jan?
- Jan? - Ingen minner kom da hun klemte meg.
- De har ikke bedt om dette. - Hvor ellers skulle vi dratt?
Jeg er bare her fordi jeg er syk. De synes sikkert at jeg er egoistisk.
De gjør de ikke.
Fortalte jeg ikke hvorfor jeg dro herfra?
Nei, du ville ikke snakke om det.
Hva om jeg ikke får tilbake hukommelsen?
Da du våknet trodde du at jeg var der for å bytte bekkenbollen.
- Men du husker meg vel nå? - Du føles riktig.
Det gjør de også... omsider.
Kom igjen, tid for å ta medisiner.
Ja?
Jeg har gjort i stand gjesterommet for deg, sir. Det er i vestfløyen.
- Jeg har det bra her, takk. - Bare gifte par kan dele seng, sir.
Husregler, er jeg redd.
- Hvilket århundre er det? - Jeg venter utenfor.
Jeg føler meg som jævla Mr. Darcy.
Jeg elsker deg.
Ses i morgen.
Jeg tror at jeg foretrekker den andre delen av huset.
Man kan sikkert leke sjuk gjemsel her.
Familien har aldri lekt så mye.
- Hvordan vet du det? - Jeg har bodd her hele livet.
Min far var butler før meg.
- Kan jeg spørre om noe? - Selvfølgelig.
Var January lykkelig her?
Jeg tror det.
Jeg prøver å forstå hvorfor hun dro. Jeg vil bare hjelpe henne.
Jeg er bare butleren, sir.
Rommet ditt.
Hva i helvete?
Har du noen gang skutt noe?
Vil du?
Armene mine fungerer.
Jeg glemte at du alltid har likt å gjøre ting på din måte.
- Du kan få sminke meg. - Kan jeg?
Bare jeg ser ikke ut som ei tøyte.
Fytti helvete!
Ingen fare. Prøv igjen.
Det tar litt tid å venne seg til rekylen.
Hjemme er det bare gjenger som har våpen.
Her trenger du dem til jakt og å drepe ting. Sånn er det bare.
- Det er vel mer som et verktøy? - Nei, det er fortsatt et våpen.
Den verste feilen man kan gjøre er å glemme det.
Her er det langt til politistasjonen. Tenk hvis noen bryter seg inn...
Ja... det er alltid et våpen.
Der har vi en.
Traff jeg?
Hvor mye ville det koste hvis du dro til London og aldri kom tilbake?
Du har verken jobb eller noe sted å bo.
Hvis du ikke kan ta hånd om deg selv, hvordan skal du ta hånd om henne?
Jeg blir hos henne. Du kan ikke endre på det.
Dessuten... har jeg geværet.
Det er ikke ladet.
Kanskje vi har større lykke på andre siden av fjellet.
Men vær forsiktig på vei opp. Det er glatt.
- Callum er hyggelig, er han ikke? - Han er grei.
- Har du en kjæreste? - Nei, alle guttene her ser ut som pappa.
Dra til byen og møt noen som ikke er dekket i gjørme.
- Jeg kan ikke gjøre det. - Ingenting hindrer deg.
- Jeg bor her. - Nøyer du deg med det?
Dette? Det er hjemmet vårt.
Vi lever slik. Vi kan ikke bare stikke når vi føler for det.
Noen har et ansvar.
- Du er for tynn, du må legge på deg. - Jeg spiste ikke fast føde på en måned.
Vi skal få deg rundere kjapt.
Vel, hva synes du?
Jeg er så glad for at du kom hjem.
Dronningtøyta
Når sluttet du å like bønner?
Det holder.
- Bare en liten kopp. - Nei takk
- For min skyld? - Slutt å dulte med henne.
- Har du ikke en jobb å dra til? - Det er hviledagen min.
- Blir ikke dyr syke på søndager? - Det er Herrens dag. Han ordner det.
- Lek snilt, dere to. - Jeg leker ikke.
- Hun blander seg. - Fordi jeg bryr meg.
- Du har ikke noe bedre fore. - Jo.
- Som hva? Gifte deg og få barn? - Laurence.
Kan ikke alle bare holde kjeft!
- Ikke snakk sånn fremfor mamma. - Be om unnskyldning.
Heng opp disse.
- Be om unnskyldning. - Jeg skjøt faktisk en!
Å, hva har dere drevet med? Ansiktsmaling?
Hva slags piller er det, vennen?
Morfin.
- Kan jeg få en? - Du har din egen medisin.
Hvem malte det?
- Katherine. - Hun malte det for meg fra et fotografi.
Du var borte så lenge uten å ringe.
- Er jeg virkelig så fæl? - Du hadde dine øyeblikk.
Hva i helvete gjør du?
- Hun har det vanskelig. - Det har da alle innimellom.
Men ikke alle avskriver familien sin.
- Kompis, hun husker ikke noe. - Kompis, jeg husker
- Han mente at hun var bedre enn oss. - Jeg tror ikke på det.
Hun har alltid vært vanskelig. Hun vil bare ha oppmerksomhet.
Å gjøre seg selv til krøpling er litt overdrevet.
Det var du som gjorde henne til krøpling. Hun utnytter det så godt hun kan.
- Det er sykt å si. - Du vet ikke hvordan hun er, hva?
Du, gjett hva dette er.
Det er en stige.
Jan?
Det er ikke noe.
Føler du deg dårlig? Hva er det?
Når sluttet jeg å like bønner?
Bønner?
- Fin måte å drepe stemningen på. - Seriøst.
- Seriøst? - Har jeg likt det?
Nei.
Det er noe som ikke føles riktig.
Det er nok bare hukommelsestapet som tuller med deg.
Det forklarer ikke hvorfor jeg stakk av.
Det kan ha hatt med alderen å gjøre.
- Du kan ha vært vanskelig. - Hva mener du?
- Nei, ikke tenk på det. - Tror du at jeg gjorde noe?
Nei, jeg mener bare at noen familier ikke kommer over ens...
- Du er paranoid. - Greit, jeg er gal.
Folk blir gale uten grunn.
Hjerneskaden kan ha noe med det å gjøre.
- Finner jeg bare på? Er det min feil? - Jeg sa ikke det. Du...
Du trenger tid til å tilpasse deg. Alt er nytt for deg.
- Det har vært vanskelig for meg også. - For deg?
Det er jeg som knapt kan gå! Det er jeg som ikke husker noe!
Jeg satt ved senga di i fire måneder. Vet du hvor mye dritt jeg må håndtere?
Vet du hvor mye dritt jeg har håndtert siden du krasjet skuteren?
Faen ta deg.
Vi finner en måte.
Thomas, er det deg?
- Ja, sir. - Kom inn hit.
Callum?
Callum!
Callum! Callum!
- Hvor er han? - Hvem?
- Hva sa dere til ham? - Jeg spurte ham om å dra. Det gjorde han.
- Han hadde ikke gjort det. - Jeg er ikke enig.
- Callum er ikke sånn. - Han fikk et tilbud, som han tok.
Han elsket deg ikke så høyt som du trodde.
Gutter kan være så slemme.
- Jeg må ringe ham. - Telefonen er død.
- Vi betalte ikke regningen. - Noen har vel en mobil?
- Hvorfor det? - Det er piss, dere lyver!
Nå holder det!
Du snakker ikke sånn til noen, ikke ved mitt bord.
Du komme tilbake hit etter alle disse årene.
- Vi tillater at din verdiløse kjæreste... - Ikke kall ham det.
Du burde skamme deg.
Jeg er lei av at du oppfører deg som en utenfra.
Du burde aldri ha dratt. Det har forandret deg.
Du er ikke den samme jenta lenger. Du er ikke vår Jan.
Søsteren din vasket klærne dine her om dagen.
Hun fant en t-skjorte. Vet du hva det sto på den?
"Dronningtøyte".
Vet du hva en tøyte er for noe?
Hvorfor markedsføre seg som det?
Fra nå av skal vi tilbake til hvordan det var her før du dro.
Fra nå av skal du kle deg som ei skikkelig jente, forstått?
Den... gutten... var ikke bra for deg.
Du trenger tid til å bli frisk.
Vi er familien din.
Du trenger ikke noen andre.
Å, så pen du er.
Jan, vi lurte på... Alle hjelper til her i huset.
Stakkars Thomas kan ikke gjøre alt, så vi hjelper til.
Jeg vet at du ikke har vært frisk, men nå kan du hjelpe til.
Da føler du deg mer som en del av familien.
Da kommer du kanskje nærmere mamma.
Thomas...
Kom hit. Kom hit.
Hva gjør du?
Plukk den opp.
Ojsann.
Det er nok best at du ikke står.
Jeg er så misunnelig på deg.
Jeg skulle gjerne hatt en rullestol. Kan du gjøre triks med det?
Hvis jeg hadde brukket beinet eller noe, og hadde en sånn,
så hadde jeg kjørt frem og tilbake med den i gangen.
- Jeg skal prøve når svimmelheten er borte. - Du fikk en skikkelig smell hodet?
- Røyker du fortsatt? - Nei.
- Laurence. - Ja?
- Hvorfor er ikke du og Katherine gift? - Fordi vi er søsken...
- Du vet hva jeg mener. - Ja... Ærlig talt?
Jeg vet ikke. Jeg er jo ikke akkurat jomfru.
- Jeg er vel ikke stygg? - Nei.
Jeg hadde en jente...
Jeg prøvde å få det til å fungere, men det gikk ikke.
- Og Katherine? - Noen fugler forlater aldri redet.
Du er definitivt ikke jomfru. Hvor mange?
- Det sier jeg ikke. - Er det fler enn 20?
- Jeg husker ikke. - Jeg sier hvor mange jeg har ligget med.
- Jeg bryr meg ikke. - Jeg har ligget med seks. Hvor mange?
- Det sier jeg ikke. - Kom igjen.
- Nei. - Jeg er broren din.
Er du det?
Tror du ikke det?
- Vet du hvordan vi kan bevise det? - Hvordan da?
Sug pikken min.
Det er ikke incest hvis du tror at vi ikke er i familie.
Og du sa akkurat at jeg ikke er stygg.
- Er dette en vits? - Hva tror du?
Herregud, du er virkelig syk.
Jeg sluttet ikke å tenke på deg mens du var borte.
Jeg har aldri vært utenfor fylket, mens du har reist verden rundt.
Da jeg ikke fikk sove pleide jeg å ligge i senga...
...og forestille meg hva du gjorde, hva du så i det øyeblikket.
Du har sett vakre ting, ikke sant?
Fortell meg om stedene.
Jeg kan ikke.
Jeg får glimt.
Jeg ser ting.
Men de henger ikke sammen.
Jeg kan... se strender.
Og skoger.
Men jeg ser ikke noe som er personlig.
De... eksisterer bare der.
Så synd.
For et bortkastet liv.
God natt.
- Mamma. - Ja?
Kan du bli litt hos meg?
Det er litt kjølig. Det er best at dere blir her.
Hva skal du med den til?
- Ser du det jordet? - Ja.
Det er en stor okse der som jeg må undersøke testiklene på.
Jeg skal sørge for at han er jævlig bevisstløs før jeg gjør det.
Snart tilbake.
- Sett på radioen hvis du vil. - Det er greit.
Han tror at han er veterinær.
Kom tilbake til meg nå.
Du er så flink.
Bra. Sånn, ja.
Du kan bli ballettdanser.
Jeg er så stolt av deg.
- Mamma. - Ja?
Hvilken er favorittfargen min?
Jeg antok at damene ville ha noe å drikke.
Å, det var hyggelig, Thomas. Takk.
- Sånn. - Hvor er nærmeste telefon?
- I landsbyen. - Kan du kjøre meg dit?
- Ja, hvis faren din tillater det. - Jeg trenger ikke hans tillatelse.
Faren din er veldig beskyttende i din tilstand.
- Jeg må ringe Callum. - Vi burde ikke ha denne samtalen her.
Du trenger bare å kjøre meg dit. Jeg tar hånd om meg selv.
Familien din elsker deg høyt. Ikke gjør dem skuffet.
Var det noe mer?
Jan?
January?
Jan?
- Jan, er du der? - Jeg skifter.
- Trenger du hjelp? - Nei, takk.
Er du døv? Gå bort!
Jeg ville hjelpe. Du trenger ikke å være slem for det.
Jan? Frokost.
Beklager at jeg kalte deg slem. Jeg mente det ikke.
Vi kan ta en tur til byen hvis du vil. Og handle litt.
Dette er dumt.
Greit, gjør som du vil.
January! Jeg advarer deg. Lukk opp døra umiddelbart.
- Albert, du skremmer henne. - Hold kjeft.
Jeg sparker inn døra hvis du ikke åpner umiddelbart!
- Pappa... - Albert, gi deg nå.
January, åpne døra!
January... Jeg er ikke sint på deg, vennen.
Ta den tiden du trenger.
Jeg er glad i deg.
January...
Jeg vil gjerne høre stemmen din.
SELVMORD I DUNFIELD HALL
January, åpne døra!
Lady Victoria Dunfield (49) ble funnet død i går etter å ha tatt sitt liv...
Lady Victoria Dunfield etterlater ektemann og barnet January Dunfield, åtte år.
Gå inn på rommet.
- Nå er du veldig dum. - Nøklene.
- Gå inn! - Hvor langt tror du at du kommer?
Kom igjen!
Inn.
Lukk døra!
Se hva du har gjort.
- Jeg skulle ha drept henne. - Det kan du ikke. Hun er min.
- Hun holdt en kniv mot halsen din. - Hun er ikke frisk.
Du ligger tynt an.
January, vi prøver å forstå situasjonen din.
Det er veldig vanskelig, for alle sammen.
Du er ikke faren min, han er ikke broren min,
og hun er absolutt ikke søsteren min.
- Pappa! - Du vet at du er mentalt forstyrret?
Jeg har bevis.
Bevis? Virkelig? De vil jeg gjerne se. Det vil vi nok alle sammen.
De er i lomma mi.
Hvordan fikk du tak i dette? Jeg spør ikke en gang til.
- Albert! Nei, Albert! - Det var ikke ham.
Hvis det ikke var for moren din hadde du dødd da du kom inn?
- Moren min tok livet av seg. - Jeg vet det, vi var her.
- Hvem er dere? - Folk du ikke trodde betydde noe.
Livet vårt var ikke ideelt, men vi klarte oss...
...til den jævla faren din kom og forandret på alt.
- Hva gjorde dere med pappa? - Jeg la alt til rette.
Og Callum?
Ubrukelig. Akkurat som faren din.
På en eller annen måte skal du bli en del av denne familien.
Aldri!
Jo da.
Aldri.
Nei, vær så snill! Ikke gjør dette. Vær så snill!
Vær så snill, nei! Vær så snill, Katherine. Mamma, hjelp meg.
Det er til ditt eget beste.
Vær tapper nå.
Vær så snill...
Vær så snill! Vær så snill!
Nei! Nei!
Vær så snill, ikke gjør det!
Vask deg.
Han viser det kanskje ikke, men pappa bryr seg virkelig om deg.
Jeg trenger ikke å være snill mot deg.
Hvis du ikke tror meg, kan du grave opp Callum og se hva jeg gjorde med ham.
La oss prøve det igjen.
Da Katherine var liten ga jeg henne en kanin.
Hver dag matet hun den og lekte med den.
Men en vinter ble det så kaldt at alle dyrene døde.
Vi hadde ikke noe å spise.
Så pappa tok kaninen og brakk nakken på den.
Han måtte gjøre det for å gi oss mat.
Katherine gråt i flere uker.
Noen ganger må man ofre noe.
Noen ganger må man gjøre... fryktelige ting
for å beskytte de du elsker.
Det er nytteløst å gjemme seg.
Kom igjen.
Du vet at det ikke tjener til noe.
Bare en til. Du må bli sterk.
Spis.
Du spiser for to nå.
Flink jente. Flink jente...
En gravid jente bør ikke bo i kjelleren.
Du gjør mamma veldig lei seg.
Min virkelige mor hadde ikke latt dette skje.
Vi tar bare det som tilhører oss.
Tror du at dette er deres? Huset er fortsatt mitt.
Nei, huset er vårt. Det har tilhørt oss i en evighet.
Ingen bryr seg. Landsbyboerne vet ikke at faren din er død.
Det hadde ikke brydd dem det døyt hvis de visste det.
Han var ikke selskapelig. Skjønner du hva det betyr?
Det trenger ikke å være slik.
Du kan få tilbake det gamle rommet ditt og være en del av en ekte familie.
- Du trenger bare å spørre om det. - Åpne døra.
Natti-natt.
Det er en veldig fin måte å uttrykke seg på.
Mal følelsene dine.
Hvordan føles det?
Du var alltid favoritten, selv om du aldri var her.
Mamma sa alltid at du var spesiell.
Det var en ulykke. Jeg skled.
Unnskyld.
FAEN TA DEG
Kan jeg få bo ovenpå igjen?
Jeg lover å være snill.
- Hvordan har du sovet? - Bedre.
Vi har en overraskelse til deg.
Vent til du ser den. Du kommer til å elske den.
Den er helt fantastisk. Sånn. Sånn, ja, kom nå.
Nå er vi her.
Her kommer hun. Sånn.
Sånn, ja.
Og... overraskelse!
Pappa og Laurence har vært oppe hele natten og satt den i stand.
- Den var din, da du var spedbarn. - Hva sier du?
- Takk. - Jeg har ikke sett deg smile på lenge.
De sa at de kom til å drepe deg hvis jeg sa noe.
Du skjønner, de var ansatt her. De tok seg av jorda, lagde mat og vasket.
Dette er deres hevn, å la deg lide.
Og tvinge meg til å tjene.
- Hva gjorde faren min? - Thomas... Drinker.
Sov søtt.
Jeg visste at vi ikke kunne stole på deg.
Ditt dumme barn.
Kommer du til å lære?
Opp med deg!
Kan du ta med dette til January?
Jeg er faktisk glad i deg.
Mamma har varmet melk til deg.
January?
Hvorfor tror du at jeg er spesiell? På grunn av dette?
Ro deg ned nå
Jeg vil ikke at barnet mitt skal leve. Ikke her hos dere.
- Vær så snill. Legg den bort. - Og ellers så skyter du meg?
- Du er gal. - Hvem sin feil er det?
Jeg vil dra herfra. Jeg vil dra herfra nå.
Hvorfor? Ingen andre vil ha deg.
Hvorfor er jeg ellers spesiell? Fordi pappa ikke ville knulle deg?
- Slutt! - Det kommer han aldri til å gjøre.
Han kommer aldri til å elske deg som han elsker meg, ikke mamma heller.
Du kommer alltid til å være nest best.
Kom igjen. Gjør det. Drep meg.
Det handler ikke bare om deg!
Jeg sier ikke noe til pappa om dette.
Det blir vår hemmelighet.
I flere år så de på forfallet til faren din og ventet på muligheten.
Da Callum ringte om ulykken tok de hevn.
Faren din voldtok en av kullarbeiderne og gjorde henne gravid.
Da barnet ble født tok han det fra henne og oppdro det som sitt.
Kvinnen du trodde var moren din klarte ikke å leve med skyldfølelsen.
Alle de ansatte visste det,
men vi bestemte oss for å la deg vokse opp uten å avsløre sannheten.
Din biologiske mor fortalte det til deg, og derfor stakk du av.
Hvem er hun? Hvem er moren min?
Du vet allerede sannheten.
Vi må dra. Vi må dra nå.
Jeg ber deg. Vær så snill...
Gi meg geværet.
Dra nå.
Hei, January.
Du må roe deg ned og tenke gjennom dette.
Jeg hadde aldri skadet deg. Jeg er glad i deg.
Lillesøsteren min...
Jeg antar at det ikke blir noe suging.
Hva faen er det som skjer?
Ikke i mitt jævla hjem!
Di jævla tøyte!
Mamma.
Jeg er veldig lei meg.
Jeg kommer til å savne deg.
Norske tekster: Anders Svendsen