Iarna 1942/43
Made by Alice Vogans Subtitrari-noi Team
Hei, puştiule! Ce faci acolo?
E haina mea!
Te învăţ eu minte!
Aşteaptă un pic!
Întoarce-te!
Copile, trebuie să fii...
puternic şi curajos.
Trebuie să supravieţuieşti.
Trebuie să supravieţuieşti, mă auzi?
Nu te da bătut niciodată!
Trebuie să uiţi cum te cheamă.
Dar chiar dacă trebuie să uiţi tot...
numele tău... pe mama ta şi pe mine...
nu uita că eşti evreu. Mă auzi?
Trebuie să-ţi ascunzi identitatea, dar nu trebuie s-o uiţi niciodată.
Am înţeles, tată. Îţi promit.
Şase luni mai devreme
Stai pe loc!
- Cum te cheamă? - Srulik.
Tu cine eşti?
Eu sunt Awrum.
Ei sunt prietenii mei. Ai scăpat din ghetou?
Ai ceva pentru noi? Bijuterii? Un ceas?
- Nu n-am nimic! - Sigur ai ceva de valoare.
Dă-i pace, Shleme! Ţi-a spus că nu are nimic.
Ai fost vreodată în pădurea aceasta?
Da, fireşte...
Am fost să mă joc sau să adun ciuperci.
Dar nu pentru a locui în ea!
Dacă nu era pădurea, nemţii ne-ar fi prins până acum.
Dar se tem să intre în ea, din cauza partizanilor.
- Ce înseamnă partizani? - Oameni înarmaţi.
- Ei sunt... - Polonezi?
Pădurea ne protejează, Srulik. Nu trebuie să te temi.
Nu mi-e frică.
Janek, ţi-am pus nişte cireşe acolo.
Aşteptaţi să intre în casă.
Icek şi Ljebele, mergeţi în grădina de zarzavat.
Josele şi cu mine, ciordim brânza.
- Eu mă ocup de găini. - Iar eu...
am grijă de cireşe.
Care-i treaba? Eu fug tare.
Ai grijă. Nu-i de joacă.
Înainte!
Mamă!
Hoţii!
Vedeţi voi pe dracu'!
Evrei împuţiţi!
O să-ţi rup picioarele!
- O să te omor! - Ajutaţi-mă, băieţi!
- Ce o să-i facă? - Lui Ljebele?
Îl vor preda nemţilor în schimbul unei recompense.
- Îmi dai şi mie? - Sigur că da.
Vrei cireşe?
Nu te-ai descurcat rău!
Nu s-a descurcat rău?
Şi cu mine cum rămâne? Uitaţi-vă la asta.
Sunt regele vânătorii!
Josele, dă-mi briceagul.
Îl am de la bunicul meu. Sunt singurul care are briceag.
Nu trebuie mai întâi jumulită?
Eşti prostuţ!
Am o idee mai bună.
- Ce faci? - Îmi curăţ rana.
Ţine minte: după ce cureţi o rană,
trebuie să o dezinfectezi.
Eu vreau piept!
Şi eu vreau piept!
Nu-i corect! Tu ai mâncat data trecută. Acum e rândul meu.
Mişcă-te mai repede!
- Potoleşte-te! - Dar mi-e foame!
La ce te gândeşti?
La părinţii tăi?
Încearcă să nu te gândeşti la trecut.
Altfel, o să te simţi şi mai rău.
Imaginează-ţi cum o să fie când o să vă regăsiţi.
E mai plăcut şi te ajută să adormi.
Ai fraţi şi surori?
Am doi fraţi şi două surori.
Fratele meu cel mare, Jozef, este cel mai tare traficant din ghetou.
Odată ne-a adus doi morcovi.
Şi tatăl tău?
A spus că o să vină să ne caute...
imediat ce găseşte un loc unde să ne ascundem.
A trecut mult timp de atunci?
Tatăl meu este cizmar.
Al tău ce este?
Brutar.
De câte ori mergeam să-l văd, îmi dădea o pâinişoară.
Fierbinte, abia scoasă din cuptor.
La ce te uiţi? Întoarce capul.
Şi ţine minte, Srulik:
să nu-ţi dai pantalonii jos niciodată în faţa unui polonez.
- De ce? - Fiindcă eşti circumcis.
Polonezii nu sunt?
E una aici.
Am găsit şi eu una!
La pământ!
Fugiţi!
Awrum!
Josele! Icek!
Sofia!
Te-am prins!
Mi-au lăsat doar câteva găini.
Au ucis toţi porcii şi toate vacile.
De ce?
Soţul şi fii mei au fugit la partizani.
Ştii ce sunt partizanii?
Nişte oameni înarmaţi. Polonezi.
Poţi să te ridici în picioare?
După trei zile de stat în pat, e necesar să-ţi refaci muşchii.
Trei zile am stat?
Zăceai în faţa uşii mele...
aproape mort de frig.
Îţi aduci aminte?
Poţi să stai aici un timp.
Dar fără să ieşi sau să te arăţi la fereastră.
Ai înţeles?
Eu sunt Magda Janczyk.
Tu cine eşti?
Jurek. Jurek Staniak.
Frumos nume.
Chiar dacă nu e numele tău adevărat. Nu-i aşa?
Fii liniştit, nu voi spune nimănui.
E mai prudent să ai un nume polonez.
Pentru mine, eşti Jurek Staniak.
O să-ţi arăt
unde să te ascunzi dacă apar nemţii.
Eşti singur la părinţi.
Când a izbucnit războiul, ai fugit din sat cu părinţii tăi.
Cum se numea satul?
Nu-mi amintesc!
Aţi călătorit cu o căruţă.
Cu mai mulţi oameni.
Dintr-o dată, a apărut un avion german.
Zbura foarte jos şi a început să tragă în noi.
Eu am sărit într-un şanţ, dar părinţii mei au fost împuşcaţi.
Domnul este cu tine...
binecuvântată eşti tu între femei...
şi binecuvântat este rodul trupului tău, Iisus.
Sfântă Marie...
- Maica lui Dumnezeu... - Maica lui Dumnezeu.
Roagă-te pentru noi păcătoşii, acum şi în ceasul morţii noastre...
Maica lui Dumnezeu, ai grijă de soţul şi fii mei.
Ajută-i să treacă peste iarnă,
şi apără-i de cel rău. Amin.
Da?
Bună ziua, numele meu este...
Nu trebuie să eziţi, sau te vor suspecta.
Cine eşti? Ce vrei?
Numele meu este Iisus Hristos, slavă lui Jurek Staniak.
Am greşit ceva?
Dacă Dumnezeu...
Soţul meu le-a făcut.
Crăciun Fericit, Jurek.
Erau ale fiului meu cel mic.
Sigur i-au rămas mici acum.
Hei, tu! N-ai văzut un băieţel?
Probabil a trecut pe lângă tine.
Dacă stai culcat liniştit, aş putea să te scot din ghetou.
Dar dacă vrei să rămâi aici, coboară imediat.
Halt!
Actele la control!
Mamă?
Nu l-ai văzut pe copilaşul meu?
Stai pe loc!
Mamă...
Mamă!
Jurek!
Jurek, ai visat urât.
Vrei să las lumânarea aprinsă?
Culcă-te la loc.
Jurek Staniak.
Jurek, trezeşte-te!
Am auzit voci aseară, şi cineva a fost pe lângă casă.
E prea riscant să te ţin aici.
Dar să ţii minte: dacă eşti în mare pericol
poţi să te întorci oricând aici.
Eşti un băiat de treabă, Jurek.
Oamenii te vor ajuta mereu.
Şi el îţi va fi de folos.
Îţi va deschide sigur multe uşi.
Jurek!
Ce vrei?
Binecuvântat fie Iisus Hristos.
Mă numesc Jurek Sta...
N-avem nimic de mâncare! Valea de aici!
Binecuvântat fie Iisus Hristos.
În vecii vecilor.
Numele meu este Jurek Staniak.
Intră...
Părinţii mei zăceau la pământ, nemişcaţi.
Nişte ţărani m-au luat la ei acasă, dar mă băteau mereu,
aşa că, am fugit de acolo.
Umblu în căutare de lucru. Dacă mă loviţi, plec.
Sărmanul băiat.
Mulţumesc, doamnă.
Aşadar...
Mănâncă.
Mulţumesc.
Jurek, continua să amesteci.
Putem merge să jucăm fotbal?
Aduceţi-mi aia şi puteţi merge la joacă.
Vii?
- Pe zăpadă? - Ce contează?
- De ce stai în spate? - Idiotule!
Pasează!
Jidanule!
Primăvara anului 1943
Jurek!
Ce-ai păţit la lăbuţa? Lasă-mă să mă uit.
Te doare?
Hai să mergem.
Vino! Haide, vino!
Sper că tatăl vostru o să se bucure de căţel.
- Uite-l. - Tată!
Ar trebui să-i curmăm suferinţa.
Jurek nu va fi de acord!
Azor, nici atât.
Eşti aproape gata.
- Nu e prea strâns? - Nu cred.
Jurek!
Ce mai face ciobănescul tău german?
E mai bine.
Vara anului 1943
Cine va câştiga azi?
Cred că Franek.
Fac mai departe decât tine.
Priviţi! Ştiam eu că e evreu!
Lasă-l în pace! Nu-l mai necăji!
Fii pe pace, o să se ocupe Gestapoul de el.
Noroc, puştiule.
O să ai nevoie.
Linişte!
Bine, ai câştigat, căţel obraznic!
Ai primit ce doreai.
Azor.
Eşti un câine de treabă.
Azor! Azor, întoarce-te!
Voi, în partea stângă! Voi, în partea de sus!
Ce-i cu tine aici, copile?
De ce l-aţi omorât? N-a făcut nimic!
- De ce l-ai împuşcat? - Sigur era turbat.
Haide, să mergem!
Ar trebui s-o ştergi şi tu, copile. Nemţii sunt în pădure.
Să mergem!
Poftim.
Pari să ai nevoie de ele.
Pe vremuri, aveam încălţări ca ale tale.
Îmi pare rău de căţelul tău.
Ai grijă de tine!
Puştiule!
Vrei să munceşti pentru mâncare?
Urcă!
Du-te şi ajută-l!
Fac pariu că ţi-e foame.
O să primeşti curând ceva de mâncare.
Ei îţi vor da de mâncare.
Ajută-i!
Fir-ar să fie, copile. Le-ai uşurat sarcina polonezilor.
Şi recompensa noastră?
- "Belohnung"! - Toate la timpul lor.
Trebuie mai întâi să-l văd.
Nici măcar nu e nevoie să-ţi văd penisul,
transpiri prin toţi porii a evreu!
- Nu sunt evreu! - Desigur.
Recompensa o primiţi la sediu.
Vulturi hulpavi!
Exact cum mă gândeam. Iar au prins un copil.
Mulţumesc mult!
Mănâncă.
Şi evreii sunt fiinţe umane.
Nu sunt evreu!
Mă doare!
Nu mă lovi! Nu!
Srulik!
Ce mai faci?
Mamă!
Haide, tu urmezi.
Care-i treaba?
Poţi să pleci!
Numele?
Jurek Staniak.
Eşti evreu?
Nu.
Minţi!
Unde sunt părinţii tăi?
Când a izbucnit războiul, am fugit din sat.
Un avion a tras în noi.
Eu sunt singurul care a a supravieţuit.
Din ce trăieşti?
Muncesc cu ziua la ţărani.
Dacă sunt bătut, caut de lucru în satul următor.
Când ai mâncat bătaie ultimă oară?
De curând.
Dă-ţi pantalonii jos.
Ce-ai păţit acolo?
Am fost operat, din cauza unei infecţii.
Ce spui când faci aşa?
În numele Tatălui, al Fiului şi al Sfântului Duh. Amin.
Eşti foarte inteligent.
Păcat că eşti evreu.
Chiar dacă erai polonez, te-ai fi alăturat repede partizanilor.
Vino.
- Partizani? - Civili.
- Evrei? - Da.
Continuaţi.
Îţi plac iepurii?
Sunt în hambarul de acolo.
Cuştile lor sunt în spatele hambarului.
Linişte!
Gura!
Potoliţi câinii!
Daţi drumul la câini!
Aduceţi-l la mine!
Viu sau mort!
Se îndreaptă către râu!
Nu mă voi lăsa tras pe sfoară de un mucos!
Pe aici!
Doi câte doi! Căscaţi bine ochii!
Daţi-i drumul!
Voi doi, pe aici! Voi, veniţi cu mine!
I-a găsit urma!
Culcat!
Aţi găsit ceva?
Dă-ţi drumul la câini!
Chemaţi câinii, plecăm.
Nu duce lipsă de curaj, ţâncul ăsta.
Trageţi în apă!
Haideţi.
Să mergem!
Salut.
Poţi să dormi aici dacă vrei.
Dar te previn:
mâine plec singur.
Nu vreau să-mi fii povară.
- De unde ai găina? - E o fermă în apropiere.
Au nevoie de mână de lucru?
E o fermă mare, sigur au nevoie de lucrători.
Fermierul cum e?
De unde să ştiu? Dormea.
Dar găina a fost bună!
Ferma aparţine unor polonezi de origine germană.
Bărbatul a plecat la război, acum doamna Herman o conduce.
- Pare amabilă. - Fiindcă astăzi e vineri.
În fiecare vineri,
amantul ei vine să-şi îndeplinească datoria.
Ce datorie?
Hai să mergem să o salutăm.
Ce este, Pawel?
Băiatul este orfan, doamnă, caută de lucru.
Ne-a ajutat mult astăzi.
Nu se poate!
Ne întâlnim din nou!
Oamenii mei şi-au bătut joc de mine.
- Îl cunoşti? - Fireşte, este un...
Este un Jurek!
Un Jurek Staniak!
Am văzut din prima clipă că este foarte inteligent.
În principiu, el îmi aparţine...
Dar dacă îl vrei...
ţi-l fac cadou.
Zenek! Lasă calul să se odihnească!
Şi controlează-i copitele! Ai înţeles?
Ţi-e foame?
Jurek! Dă-i drumul!
Pawel!
Aduceţi camionul, repede!
Dezbrăcaţi-l.
Suntem gata, domnule doctor.
- Eu nu operez evrei. - Poftim?
Nu operez evrei!
Nu-i adevărat, e polonez.
Am plătit 1000 de mărci pentru operaţie.
Nu-mi risc viaţa pentru un copil evreu.
Luaţi-l de aici.
Te sfătuiesc să te gândeşti.
O să regreţi fapta asta.
Am prieteni importanţi în SS.
Foarte bine.
În consecinţă, îl vor ei de aici.
Îţi promit...
Srulik!
Tată?
Nu te da bătut niciodată!
Îţi promit...
Din păcate, ducem lipsă de calmante.
Avem foarte mulţi pacienţi cărora nu le putem alina suferinţa.
El de ce este aici?
Ce înseamnă asta?
Câtă cruzime, Dumnezeule!
Infirmieră!
Ieri i-am fi putut salva braţul.
Azi trebuie să încercăm să-i salvăm viaţa!
Infirmieră, bisturiu!
Made by Alice Vogans alice.vogans@gmail.com
Mama. Mamă!
Mamă.
Linişteşte-te, Jurek.
Vin imediat.
O să te faci bine.
Mâine îi vom schimba pansamentul.
Ea este măicuţă Aldona. O să aibă grijă de tine.
Nu vreau!
Poftim.
Este preferata ta.
Prin urmare, m-au operat la picior.
Şi priveşte ce pot să fac acum.
- Poţi să dansezi. - Da!
Da, este bine.
Foarte bine. Încă un pic.
Ai grijă, îţi voi da drumul.
Acum încearcă singur...
Foarte bine!
Haide, trebuie să te lupţi!
Natalia, nu te preface că tragi!
Haide, Jurek, trage! Foarte bine!
Ai câştigat!
Toamna anului 1943
- Salut! - Uite ce pot să fac!
- Ce-ai în sac? - Jurek...
Trebuie să pleci, imediat!
Ţi-am adus haine şi mâncare.
- Dar doamna Herman... - Ea m-a trimis.
Ofiţerul a fost înlocuit, nu mai eşti în siguranţă aici.
Nemţii trebuie să apară din clipa în clipă.
Prea târziu. Luaţi-o pe acolo.
Heil, Hitler!
Primul etaj, salonul 123.
Pe scări, în direcţia aceea.
- Vorbeşti limba germană? - Nu.
O ţigară?
Mulţumesc.
Vino!
Nu-i nimeni acolo.
Nu-i nimeni.
Cum adică, nu-i nimeni?
Căutaţi-l, fir-ar să fie!
Îmi trebuie un telefon! Unde-i telefonul?
Vreau să-ţi cer o favoare. Pot să-l duci pe acest băiat de aici?
Şi unde să-l duc?
Cât mai departe posibil, în această direcţie.
- Bine. - Vino încoace!
Jurek, eu trebuie să mă întorc.
Ferma este primul loc în care te vor căuta, înţelegi?
Ascunde-te o perioadă de timp.
Mâine vor căuta sigur pe altcineva.
Eşti cel mai curajos băiat pe care-l cunosc.
Stai jos, copile.
E ca şi cum nu erai evreu!
Dacă se întâmplă să fii, nu arăţi a evreu!
Păstrează-l, copile.
Cine ştie ce greutăţi te mai aşteaptă!
Ce doriţi?
Dă-ne copilul. Pe evreul schilod!
Nu ştiu despre ce vorbiţi.
Nu este niciun copil aici.
Gura!
L-am văzut intrând în sat.
Dă-ni-l pe bastardul ăsta mic.
V-am spus că nu e...
Ştim totul despre tine, curvă împuţită a partizanilor!
Nu-i nimeni jos!
E undeva în sat. Iar tu ştii unde.
Fără menajamente! Vreau s-o văd arzând!
Arsă din temelie!
Foarte bine!
Nu faceţi asta!
Daţi foc şi la cocina de porci!
Flăcări, ridicaţi-vă!
Jurek!
Mi-ai spus să nu fac zgomot.
Ce-ai în mână?
Vino după mine!
Repede!
Toate astea... sunt din cauza mea?
Jurek, nu e vina ta.
Ei ştiau că-i ajutăm pe partizani. Asta le este de ajuns.
Dar oamenii din sat...
se vor înfuria dacă...
Nu ştiu ce să-ţi spun, Jurek. Sunt la capătul puterilor.
Şi nu mai am ce să-ţi dau.
Te rog, iartă-mă.
Pleacă, acum.
Să nu te întorci în pădure, Jurek.
Sigur te aşteaptă acolo.
Mergi fără să te opreşti.
Mergi spre est, de unde răsare soarele.
Pe cealaltă parte a Vistulei.
Iarna 1943/44
Când nu vei mai putea merge mai departe, caută o fermă...
şi munceşte pentru mâncare.
Dar nu rămâne prea mult într-un loc, înţelegi?
Ruşii vor veni din est şi îi vor respinge pe nemţi.
- Ruşii au trecut pe aici? - Nu.
Bine. Credeam că i-am ratat.
Părinţii mei zăceau nemişcaţi.
De atunci, eu sunt singur.
Apoi, o căruţă a trecut peste braţul meu.
Iar avionul s-a întors.
Am ridicat braţele spre cer...
şi m-au împuşcat în braţ.
Eşti sigur?
Sigur el a fost?
Adolf Hitler te-a lăsat fără braţ?
Cum te numeşti?
Jurek. Pe tine cum te cheamă?
Alina. De unde eşti?
Din pădure.
Locuieşti în pădure?
Ce-ai păţit la braţ?
După cum îţi spuneam, merg din fermă în fermă.
Da.
Într-una din ferme locuia o doamnă Herman...
Era vremea treieratului şi...
Tată!
El este Jurek.
Binecuvântat fie Iisus Hristos!
În vecii vecilor... Amin.
Şi pierdut braţul la o fermă, şi caută de lucru.
Ar fi bucuros să ne ajute.
- Ai mai forjat fierul? - Nu, niciodată.
Dar dacă îmi arătaţi cum se face, o să mă descurc.
Du-l în casă.
Vin şi eu imediat.
Părinţii săi zăceau la pământ, nemişcaţi.
Şi nişte oameni l-au primit la o fermă.
Am vorbit mult despre asta.
Jurek mi-a povestit tot,
cum şi-a pierdut braţul muncind la fermă.
Jurek, trebuie să mănânci.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Alina!
Haide!
- O să-ţi arăt ceva. - Ce?
Este minunat.
Ce formă ciudată are!
Ce-ar fi să ne scăldăm?
Poţi să înoţi?
Cu un singur braţ.
Fireşte că pot!
Hai să vedem cine ajunge primul în apă!
E rece!
- N-ai nicio şansă! - De ce?
Nu-i cinstit!
Uite cine s-a întors să ne vadă.
Nu, mulţumesc.
În felul acesta. E bine.
Jurek!
Hai să vedem tancurile.
Vrei să te urci pe tanc?
Ce se întâmplă?
Ruşii se luptă cu nemţii la Varşovia.
Mergeţi să-i ajutaţi?
Vrei să urci şi tu?
- Nu-i prea strâns? - Nu, e bine.
Încearcă-l.
Jurek?
Ce rămurele frumoase!
Şi-au pierdut florile.
Ascultă, în primăvara care vine,
unii copii vor sărbători Prima lor Împărtăşanie.
Cred că ai putea să te alături lor.
Dumnezeu să te aibă în pază!
- Corpul lui Hristos. - Amin.
Corpul lui Hristos.
Amin.
Primăvara anului 1945
Franek!
Ţine, războiul a luat sfârşit!
Războiul s-a terminat, s-a anunţat la radio!
Hitler Kaput!
Domnule... Domnule!
Să bem pentru capitularea Germaniei!
Asta e un cuţit cu două tăişuri. Nici ruşii nu sunt mai buni.
Veniţi, domnule!
Jurek!
Alina!
Alina, unde-i Jurek?
Nu auzi?
Ce copil zvăpăiat!
Jurek!
Am mere!
Despre el am discutat.
Bună ziua.
Numele meu este Mosche Frenkiel.
Am aici actele...
Cum te cheamă?
Jurek Staniak.
Jurek! E adevărat ce spune domnul? Eşti evreu?
Nu, nu sunt evreu!
E polonez!
Părinţii lui au murit când a izbucnit războiul!
Poftim, actele dvs.
Calmează-te, fiule. Apoi, vom putea discuta.
Cine eşti tu pentru a face astfel de acuzaţii?
Sunt Mosche Frenkiel, de la orfelinatul evreiesc din Varşovia.
Am fost informaţi...
Nu ar trebui să trăiască în frică ca mine!
Nu sunt evreu! Lăsaţi-mă în pace!
Linişteşte-te, o să-ţi faci rău.
Copiii risipiţi sunt viitorul poporului nostru.
Nu-i putem abandona în voia sorţii.
Ştii foarte bine că eşti evreu!
Nu mai trebuie să te ascunzi, războiul s-a terminat.
E timpul să-ţi regăseşti locul. Alături de noi.
Nu voi pleca nicăieri!
Vreau să rămân aici! Pleacă!
Dacă el îţi spune că nu e evreu. Lasă-l în pace.
Bine, micule polonez.
Ce-ar fi să-ţi dai jos pantalonii?
Haide.
Doamna o să se întoarcă cu spatele.
Dacă mă înşel, nu mă vei mai vedea niciodată.
Jurek?
Jurek...
Jurek, nu eşti obligat.
Cu ani în urmă, m-am rănit şi am fost operat.
Acesta este adevărul!
N-ai niciun drept să mă iei cu tine!
Hai în casă!
Alina!
Vrei să-mi ţii asta?
Dă-mi drumul!
Lasă-mă! Nu vin cu tine!
N-au dreptul să-l ia!
Ba da. Mi-a arătat actele.
De ce? Este doar un copil.
Mă voi întoarce! Promit!
Nu voi rămâne acolo!
Nu vă faceţi griji, va fi bine.
E posibil să mai existe cineva din familia lui.
Noi suntem cei mai în măsură să-i găsim.
Jurek!
Stai pe loc!
Jurek! Opreşte-te!
Jurek! Încetează! Jurek!
Nu eşti primul care ajunge la noi cu asemenea prostii.
Nu mi-e frică de tine!
- Serios? - S-a tras asupra mea de multe ori.
Au asmuţit câinii pe mine. Au ars casa în care mă ascundeam.
Dar sunt încă în viaţă.
Nu te voi lăsa să mă închizi într-un orfelinat.
O să evadez de acolo!
Ai face bine să mă laşi în pace.
Nu pot.
Avem nevoie de oameni ca tine.
Cine sunt oamenii asemenea mie?
Noi, evreii.
Poporul tău.
Copiii Israelului.
Dar eu nu vreau să fiu evreu.
Dacă eram, nu-mi pierdeam braţul!
Jurek.
Poate nu mă crezi...
dar eu te înţeleg.
Până acum ţi-ai urmat propria cale...
şi ai luat propriile decizii.
Te felicit pentru asta.
Am foarte mult respect pentru tine.
Sincer.
Dar noi am vrea
să-ţi arătăm o cale pe care o credem bună pentru tine.
Pentru tine.
Pentru noi.
Şi pentru poporul nostru torturat.
Dar, dacă nu vrei să mergi cu noi...
numai tu hotărăşti.
Blonie.
Jurek?
Cum este?
Satul nostru se numea Blonie.
Blonie, bine.
Este pe malul celălalt al Vistulei.
De acolo eşti?
Acolo este!
Exact acolo!
Srulik?
Trăieşti!
Sunt Mosche Frenkiel, de la orfelinatul evreiesc din Varşovia.
- Ewa Staniak. - Staniak?
Ce-i? Aşa am putut să-mi ţin minte numele.
Pe vremuri, veneam aici în fiecare zi.
Ce nume să-ţi aminteşti?
Îşi luase numele de Jurek Staniak.
Jurek?
Este numele băiatului care te chinuia, nu?
Iar eu veneam să capăt o bomboană ca să uit de durere.
Serveşte-te.
Jurek Staniak.
Poate aş putea face ceva pentru familia ta.
Chiar dacă nu prea mult.
Pot să dau o raită pe afară?
Familia Fridman a avut 5 copii.
Srulik era cel mai mic.
Tatăl era brutar. Mama, croitoreasa.
Sora cea mare şi unchiul
au reuşit să plece în Rusia înainte de începutul războiului.
Restul familiei a fost trimis în ghetoul din Varşovia.
N-am mai auzit de ei.
Cu excepţia...
Cu excepţia?
O prietenă din satul vecin...
mi-a spus că odată l-a văzut pe tatăl lui Srulik.
Ea spunea că evadase din ghetou
şi caută o ascunzătoare pentru familia sa.
Nu pari convinsă.
Din cauză că descrierea făcută de ea... nu semăna cu domnul Fridman.
Srulik!
Continuă să te târăşti! Acuma ajung aici!
Srulik?
Tată?
Srulik!
Ţăranul a spus că l-a văzut pe drum.
Eşti sigur?
Mama ta e bine? Dar ceilalţi?
E frig de mori! Parcă ieri era vară.
Nu vreau să răcesc înainte de a pleca în permisie.
- Când pleci? - Peste 10 zile.
Copile, trebuie să fii...
puternic şi curajos.
Trebuie să supravieţuieşti.
Trebuie să supravieţuieşti, mă auzi?
Nu te da bătut niciodată!
Dacă au câini, ascunde-te în apă.
Îţi vor pierde urma.
Trebuie să uiţi cum te cheamă. Găseşte-ţi un nume polonez.
De acum înainte de vei numi...
Staniak!
La fel ca pe doamna de la băcănie.
O să ţii minte?
Iar prenumele tău...
- Jurek? - Da! Foarte bine!
Acesta este noul tău nume.
Cum te numeşti?
- Jurek Staniak. - Bine!
Mă duc să caut acolo.
Dar chiar dacă trebuie să uiţi tot...
numele tău...
pe mama ta şi pe mine...
nu uita niciodată...
nu uita că eşti evreu.
Mă auzi?
Trebuie să-ţi ascunzi identitatea, dar nu trebuie s-o uiţi niciodată.
Am înţeles, tată. Îţi promit.
Eu o să fug acum. Dacă soldaţii se iau după mine,
fugi în direcţia opusă.
Aleargă cât timp vei putea.
Nu te întoarce, aleargă fără...
O să reuşeşti.
Uite-l! Stai pe loc, jidanule!
Srulik?
La dreapta, drumul duce spre orfelinatul din Varşovia.
La stânga... este casa familiei Kowalski.
Pe care drum vrei să o iei?
La vârsta de 14 ani...
am fost plasat într-un orfelinat, în oraşul Lodz.
Am mers la liceu, apoi am urmat facultatea.
Mi-am luat bacalaureatul cu doi ani în avans.
Am primit o bursă pentru a studia la facultate.
La 20 de ani, am obţinut o cameră într-un cămin studenţesc.
Am studiat matematica.
În 1962, am plecat să trăiesc în Israel.
Am regăsit-o pe sora mea, Feiga...
pe care nu o mai văzusem de 30 de ani!
Am făcut cunoştinţă cu familia ei.
Cu Sonia, a fost dragoste la prima vedere.
Ne-am căsătorit...
şi am avut doi copii: Michal...
şi Zvika.
Avem şase nepoţei:
Elad, Hagar, Nevo, Nimrod, Itamar şi Naamah.
Made by Alice Vogans Subtitrari-noi Team