TALENTATUL DOMN RIPLEY
Dacă aş putea să mă întorc în timp.
Dacă aş putea şterge totul, începând cu mine însumi.
Începând cu împrumutul unui sacou.
Minunat, absolut minunat! Herbert Greenleaf. Soţia mea, Emily.
- Mulţumesc. Tom Ripley. - Încântată.
Ai fost la Princeton.
Înseamnă că-l cunoşti pe fiul nostru, Dickie Greenleaf?
Am observat sacoul tău.
Promoţia '56.
Ce mai face Dickie?
- Sper că veţi veni să ne vizitaţi. - Mulţumesc, sunteţi foarte amabilă.
- Amândoi! Herbert? - Da, desigur.
Bineînţeles, Dickie preferă jazz-ul.
Are un saxofon.
Pentru mine jazz-ul e doar zgomot, mult zgomot.
- Mi-a părut bine de cunoştinţă. - Şi mie.
- Ne vedem la port. - Desigur.
Trebuie să plec, sunt în întârziere!
- Te-ai descurcat foarte bine. - Şi tu.
- Ce pereche adorabilă, nu-i aşa? - Da, tânărul e excepţional.
- Mulţumesc pentru sacou! - Mulţumesc că mi-ai ţinut locul.
Ai grijă de încheietură. Pa, Fran!
Scuze.
Probabil ai auzit că Dickie locuieşte în Italia.
Mongibello, la sud de Napoli. Un capăt de lume.
- Bună dimineaţa. - Frank.
Marge,...prietena lui..., se pare că scrie o carte.
Nimeni nu ştie ce face el.
După toate probabilităţile, cei doi stau toată ziua la plajă, sau în yacht.
Acesta e talentul fiului meu: să-şi cheltuie banii.
Ţi-ai dori să mergi în Italia, Tom?
Să-l convingi pe fiul meu să se întoarcă acasă?
Te plătesc.
1000 de dolari.
Totdeauna mi-am dorit să merg în Europa, dar...
Perfect!
Acum ai un motiv să mergi.
Count Basie.
Duke Ellington? Nu ştiu...
Nu ştiu...
Nu ştiu.
Dizzy Gillespie.
"My Funny Valentine"
E femeie sau bărbat?
Charlie Parker?
Da, îl ştiu, e "Bird"!
- Iau eu bagajul. - Mulţumesc.
1000 de dolari pică numai bine.
- Da, domnule. - Lasă-mă pe mine.
- Mulţumesc. - Domnule...
Veţi avea o călătorie pe cinste.
Dl. Greenleaf este un prieten apropiat al familiei Cunard.
Numele Greenleaf deschide multe uşi!
Ştiţi engleză?
Cum vă numiţi? - Ripley.
Veniţi după mine.
Aici, Signor Ripley. "R".
Aceasta? - Aceea!
O singură valiză, Signor Ripley?
Care e secretul tău?
Poftim? - Ştii...
Eşti american, nu-i aşa?
Eu am atâtea bagaje şi tu eşti... aşa de bine organizat.
E stânjenitor.
Eu sunt Meredith.
Bună. Dickie.
Meredith Randall.
Dickie Greenleaf.
Doar nu eşti din acea familie Greenleaf?
Încerc să nu fiu.
Ţi-au pus bagajele în alt loc?
Erai în standul "R".
Credeam că te-am văzut acolo.
Tatăl meu vrea să mă întorc în New York.
El construieşte vapoare, eu aş prefera să le vând.
Călătoresc sub numele mamei mele.
Care este...? - Emily.
Glumeam.
Partea amuzantă e că
nici eu nu mă numesc Randall.
Mă cheamă Logue.
Adică... - Da, marca de textile Logues.
Şi eu călătoresc sub numele mamei mele.
Randall? - Exact.
Deci, Roma...
Suntem parteneri în ale deghizării!
Logodnica are o faţă.
"Bird"!
Aceasta este faţa mea.
Sunt terminat!
Asta înseamnă că nu ai citit noul meu capitol?
Îl voi citi, îţi promit. A fost prea cald.
Diseară când voi pregăti cina, îl vei citi?
Dickie Greenleaf?
Cine e acolo?
Tom, Tom Ripley.
Tom Ripley?
Am mers împreună la Princeton.
Ne cunoşteam?
Păi, eu te ştiam pe tine, deci... presupun că şi tu mă cunoşteai.
Princeton e undeva în ceaţă.
America e undeva prin ceaţă.
Ea e Marge Sherwood.
Tom, şi mai cum?
Ripley. - Bună.
Bună, Marge.
- Ce faci în Mongi? - Nimic.
Mai nimic.
Mă învârt şi eu. - Te învârţi?
Eşti atât de alb.
Ai mai văzut pe cineva atât de alb, Marge?
Gri, mai degrabă.
E doar un maieu.
Ce anume?
Un maieu.
Amuzant. Şi lui Margie îi place pentru că e atât de albă.
Da, iar tu nu eşti amuzant.
Vino să cinezi cu noi înainte de a pleca. OK, Dickie?
Bineînţeles, oricând.
Ce coincidenţă.
Nu-mi amintesc de el.
Silvana!
Te-am căutat peste tot.
Unde te-ai ascuns?
Da, azi mă cauţi, dar în restul săptămânii? - Am lucrat.
Hai, urcă. - Cu americanca?
- Ţine-te bine. - Te urăsc!
Te urăsc!
- Brusc ai uitat unde locuiesc? - Da, ştiu că am întârziat.
- E ora 4. - De abia m-am trezit.
- Îmi pare rău. - Abia te-ai trezit!
Fausto şi cu mine am plecat la pescuit cu yacht-ul,
apoi s-a înserat şi noi nu am prins nimic.
Da, da. Noi am mâncat totul fără tine.
Noi?
Tom Ripley e aici.
Cine?
Am crezut că ai dispărut.
Voiam să te căutăm.
Nu, sunt încă aici.
Tom mi-a povestit despre călătoria lui.
Am râs atât de mult, aproape că mi-a dat sângele pe nas.
E un lucru bun?
Stai jos.
Îmi pare rău. Sunt îngrozitor, dar te iubesc.
Tu mă iubeşti?
Eu sunt în plus.
Ne faci nişte Martini?
Desigur.
Mă duc eu.
Prepar un Martini minunat!
Toţi ar trebui să aibă un talent. Care e al tău?
Semnături false. Minciuni. Şi pot să imit pe oricine.
Deja sunt trei. Nimeni nu ar trebui să aibă mai mult de unul.
Imită pe cineva. - Acum?
Talentul fiului meu: să-şi cheltuie banii.
Ce?
Îmi place să merg pe mare, crede-mă.
Dar am ajuns să construiesc vapoare.
Ajunge! - Şi alţi oameni navighează cu ele.
Opreşte-te, mă sperii!
Da, jazz-ul, să recunoaştem, este doar...
mult zgomot.
De parcă ar fi aici!
Oribil! De parcă ar fi chiar aici.
Excepţional!
Cum de-l cunoşti? - L-am întâlnit în New York.
Marge! E înfricoşător.
Fă cunoştinţă cu tatăl meu, Herbert Richard Greenleaf.
Încântat să vă cunosc. Dickie a făcut o afacere bună.
E el! - Emily crede la fel.
Nu pricep. - E chiar el!
Nu ţi-ai dori să mergi în Italia, Tom? Şi să-l aduci înapoi?
Ce?
Te plătesc, dacă la-i convinge pe fiul meu să se întoarcă acasă.
Ţi-aş da 1000 de dolari.
Nu mă întorc niciodată.
Să plăteşti pe cineva ca să mă aducă acasă?
E nebunie.
El e Tom.
Nu mă întorc! - Mă gândeam că...
mama ta, boala ei... - Asta nu o priveşte pe mama mea!
Ea are leucemie... Asta nu suport!
El vrea să mă întorc!
Nu are nici o legătură cu mama mea!
Întoarce-te în New York!
Sau sună-l, dacă găseşti un telefon funcţional,
şi spune-i că nici tras de armăsari nu m-aş întoarce!
Tom vrea să plece.
Cobor şi eu.
Deci ai vorbit cu tatăl meu?
Ai avut dreptate cu telefoanele.
Nu e nici o linie. Sunt ceva probleme.
E Italia.
Tom, pleci? Ce vei face? - Mă întorc acasă,
cât mai încet posibil.
Mapa asta!
Îţi place jazz-ul! - Iubesc jazz-ul.
Astea sunt cele mai bune. Baker, Rollins.
Şi lui Marge îi place jazz-ul, dar preferă Glenn Miller!
N-am zis niciodată asta. - Perry Como.
Bird, ăsta da jazz.
Bird? Întreabă-mă numele yacht-ului meu!
Cum se numeşte?
Priveşte, BIRD!
E ridicol, navele sunt feminine.
Nu le poţi de nume de bărbat.
Bird nu e un bărbat, e un zeu.
Ok! Mergem la Napoli. E acolo un club...
Nu e chiar un club... - E o bombă!
Da, bombă, dar nu trebuie să vii.
E fantastic! O să-ţi placă.
Da, adu-l şi pe el pe scenă.
Hai, vino!
Împreună!
M-am întâlnit cu un vechi prieten de la Princeton.
Îl cheamă Tom Ripley.
Zice că mă va urmări până voi fi de acord
să mă întorc în New York cu el.
Bună ziua.
Cât e ceasul?
"să mă întorc în New York."
Dragă... - Scrii o scrisoare?
Se scrie cu doi "T".
Nu ştiu să scriu corect.
Privilegiul unei educaţii de primă clasă!
Camera ta e sus, Ermelinda ţi-a pregătit patul.
Eşti atât de amabil.
Nu spune de două ori!
Acum că eşti agent dublu, şi-l vom stoarce pe tata de bani,
ce-ar fi să cumpărăm o maşină?
În regulă!
Ce părere ai de un Fiat 500 din banii lui tata?
Dar nici măcar nu poţi să conduci!
Nu măcar nu poţi să conduci!? - Avem nevoie de un frigider.
Dacă eşti de partea mea voi fi prietenă cu tine pe viaţă.
Sunt de acord cu Marge.
Frigider!
Se va muta cu tine?
Doar pentru o vreme. Mă face să râd.
Ok.
Nu te superi...
Nu, îmi place de el.
Ţie îţi place de oricine. - Nu-mi place de tine.
Îmi place de el.
Marge...ţie îţi place de oricine.
Nu, îmi place de el.
Marge...ţie îţi place de oricine.
Acum îţi vei da seama de ce domnişoara Sherwood vine la micul dejun.
Nu din dragoste, ci pentru filtrul meu de cafea.
Ermelinda i-a arătat cum să folosească filtrul de cafea...
se simte matur. - Eu am cumpărat filtrul.
E pentru mine? - E pentru Tom, el nu se plânge.
Inelul e superb.
Tom, te ador! Vezi?
Am promis să nu-l dau niciodată jos.
Altfel ţi l-aş fi arătat.
L-am găsit în Napoli. M-am târguit 2 săptămâni pentru el!
Sper că nu a fost ieftin. - Ba da, a fost.
Trebuie să cumpăr şi eu un cadou pentru Frances, mă poţi ajuta?
Cine e Frances? - Logodnica mea.
Eşti logodit?
Eşti cam secretos. Cine e ea?
Părinţii tăi o cunosc. - Oh Doamne!
Îmi imaginez: "Când se va aşeza şi Dickie la casa lui!"
"Nu merită orice părinte un nepot?"
Nu, niciodată, jur pe inelul tău:
Nu mă întorc înapoi!
Spune când să trag? - Acum!
Nu se mişcă.
Nu faci corect.
E mai bine acum?
Te descurci bine.
S-a deschis barul. - Da, te rog.
Putem merge până în Veneţia? - Da, iubesc Veneţia.
"Să vezi Veneţia şi să mori", nu-i aşa? Sau era Roma?
E Roma? - Trebuie să văd Veneţia.
Trebuie să faci ceva şi să mori, nu? Bine, Veneţia să fie.
Şi Roma.
Schiezi?
Nu, nu-mi spune. Eşti o cauză pierdută.
Următorul punct pe listă:
De Crăciun mergem la ski în Cortina.
Condiţii excelente.
Incredibil, Tom nu ştie nici să schieze, trebuie să-l învăţăm.
Ce lipsă de stil, oare ştie ceva tipul ăsta?
De îndată ce ne vom castori,
va trebui să-l invităm pe Tom pentru luna de miere.
Uram New York-ul şi aglomeraţia din Park Avenue.
Aşa că am plecat la Paris, să lucrez la cartea mea.
Eram într-o cafenea în Montmartre cu Jean-Jacques.
Şi Dickie cânta "My Funny Valentine".
Abia mai târziu am aflat, că ştie doar vreo 6 cântece.
Dar am dorit să-l cunosc.
Signor Greenleaf!
Dacă nu vii până la 7 pe la mine voi fugi împreună cu Tom!
În regulă.
Aşteaptă.
Silvana... You make me smile!
Trebuie să vorbesc cu tine. - Zâmbeşte!
Îmi rupi coastele.
Îmi rupi coastele!
Aş putea să mă culc cu frigiderul ăsta, îl iubesc.
Ce făceai în New York?
Cântăm la pian, pe ici şi colo - Asta e o slujbă,
mi-ai spus de mai multe. - Diverse localuri - diverse slujbe.
Misteriosul Domn Ripley! Marge şi cu mine am petrecut ore încercând să ghicim.
Nici nu vreau să mă gândesc la New York.
Eşti gata?
Bere rece, mulţumesc, tată.
Copiază de aici.
Ai adus asta cu tine?
Scrii ceva?
Îmi place că ai adus Shakespeare cu tine, dar n-ai adus haine.
Ermelinda că îţi speli aceeaşi cămaşă în fiecare noapte, e adevărat?
Am mai multe cămăşi.
Las-o pe ea să spele. Poţi să împrumuţi din hainele mele.
Orice vrei. Majoritatea hainelor sunt antice, oricum.
Acum semnează.
Nu "Dickie"!
Semnătura ta.
Fără ochelari nu eşti aşa de urât.
Eu n-am nevoie de ei, nu citesc niciodată.
Cum arăt?
Precum Clark Kent.
Şi acum ca Superman.
Superman!
Ştiu, e scris de copil.
Aici, "S"-ul şi "T"-ul... Drăguţe, vulnerabile.
Înseamnă durere. Durere ascunsă.
Trebuie să fie foarte ascunsă, eu nu ştiu nimic de ea.
Nu e nimic mai nud ca scrisul de mână.
Vezi că scrisul nu atinge linia...
denotă vanitate.
Ăsta e sigur corect!
Ai fraţi?
Nu, nici fraţi, nici surori.
Nici eu.
Nici Marge.
Toţi suntem singuri la părinţi.
Ce înseamnă asta?
Înseamnă ce nici unul dintre noi nu a făcut baie cu altcineva.
Mie frig, pot să intru şi eu?
Nu cu tine înăuntru.
Bine. Intră.
Eu am terminat.
Sunt eu! E o poză veche.
De fiecare dată! "Eşti chiar tu?"
"Nu arată ca tine" - Doamne.
Pentru Greenleaf şi Ripley.
De la Fran:
"Mi-e dor de tine. Când vii acasă?
Nu îmi mai scrie ce bine de te simţi acolo.
Cât de mult îţi place de Dickie,
de Marge şi de Mongibello."
Asta cred că e de la tatăl tău.
Dragă Tom, Îţi mulţumesc pentru scrisoarea ta din 7 octombrie.
Arată-mi şi mie, ce scrie? - E nerăbdător.
Vrea să îl asigur că vei fi acasă de sărbători.
Trebuie să-ţi cumperi o haină nouă!
Serios, nu te-ai plictisit de hainele astea?
Nu pot să cheltui la nesfârşit din banii trimişi de tatăl tău.
Îmi place că eşti conştiincios.
Tatăl meu ar trebui să te pună şef peste contabilii lui.
Sau când voi prelua eu afacerea, adică niciodată, te pun chiar eu.
Bine, când vei prelua tu, adică niciodată, voi accepta.
Lasă-mă să-ţi cumpăr o haină. Ştiu un loc în Roma, Battistoni.
Battistoni...
Roma, Mergem la Roma!
Drăguţă bluză!
Vom avea nevoie de o Carrozza până la Forum.
Putem să luăm... - Relaxează-te.
Relaxează-te!
Sunt atâtea de făcut într-o singură zi!
Mai important este: unde mâncăm? Sper că Freddie a făcut o rezervare.
Freddie Miles.
El organizează excursia la Cortina.
Uite-l!
Nu vrei s-o faci cu fiecare femeie pe care o vezi, măcar odată?
Numai o dată?
Desigur. O dată.
Dacă eu am întârziat, gândiţi-vă ce spune bărbatul ei!
Arăţi strălucitor. - Ca întotdeauna.
Deci, mangiare!
Am o masă la terasa lui Fabrizio. Tommy!
Excepţional!
Mongi începuse să mă plictisească! - Ştiu, am fost şi eu acolo.
Trebuie să mergem la un club, să cunosc câţiva prieteni ai lui Freddie.
Dacă vrei să vizitezi, poţi închiria un taxi,
ne întâlnim în gară.
Ce club?
Freddie a aranjat treaba cu câţiva membri ai "comitetului de ski".
Poţi să vi şi tu, dar nu doreai să vizitezi Roma?
Da, şi să cumpărăm haina.
Dick, trebuie s-o auzi pe asta!
Poţi să iei o haină de-a mea când ne întoarcem.
Nu fii îngrijorat.
Haide!
Să te distrezi!
Ai grijă să nu pierzi trenul. Pleacă la 8.
Distracţie plăcută.
Pot... să fiu singurul care spune?
M-am îndrăgostit în ziua,
în care prima oară te-am văzut...
Pot...
Ce faci?
Mă distram şi eu.
Scuze.
Dă-ţi jos hainele mele.
Porţi până şi pantofii mei?
Ai zis că pot să aleg o haină de-a ta aşa că...
Poţi să te schimbi în camera ta?
Am crezut că ai pierdut trenul? - Freddie m-a adus cu maşina.
Freddie e aici?
E jos.
Mă prosteam.
Să nu spui nimănui.
Mă prosteam doar.
Îmi pare rău.
O haină de velur în Italia! - Bună dimineaţa, Tom.
Stai cu noi.
Şi eu vreau slujba asta a ta, Tommy!
După cum spuneam, trăieşti în Italia,
locuieşti în casa lui Dickie, mănânci cu el,
îi iei hainele...
şi tatăl lui te şi plăteşte!
Dacă te plictiseşti, anunţă-mă, îţi voi lua eu locul.
Îţi voi lua eu locul.!
Ar trebui să încerci şi tu apa, e minunată.
Nu, mulţumesc.
Totul e în regulă?
Desigur.
Povestea cu Dickie:
E ca şi cum soarele ar străluci asupra ta, şi e minunat.
Dar apoi te uită, şi se face foarte frig.
Dacă eşti în atenţia lui, te simţi centrul universului.
De aceea toată lumea îl iubeşte.
De fiecare dată e la fel, când cineva nou apare în viaţa lui,
Freddie, Fausto, Peter Smith-Kingsley.
Îl cunoşti?
Şi mai ales tu!
Aşa sunt băieţii.
De ce de fiecare dată bărbaţii preferă să se joace încercând să-l omoare pe celălalt?
Mă îneacă!
Îmi pare rău pentru Cortina.
Ce e cu Cortina?
Nu ţi-a spus Dick?
A vorbit cu Freddie şi se pare că planul a căzut.
Asta pentru că toţi ceilalţi ştiu să schieze.
Freddie, rămâi măcar până la Festivalul Fecioarei.
Nu cred, am propria mea Fecioară în Roma.
Ar trebui să te întorci cu mine.
Conduci tu?
Direct spre Capri, ocoleşte stâncile.
Tu unde mergi?
S-o întreţin pe Marge.
Tommy!
Cum e să tragi cu ochiul?
Peeping Tom...
Silvana!
Nu cheamă nimeni Salvarea?
Nu cheamă nimeni Salvarea!?
De ce se bat? Acela era logodnicul ei, nu?
Nu ştiu.
De ce mă întrebi pe mine? - Ei cred că el e de vină?
De ce a trecut o oră până a venit ambulanţa?
Era deja moartă...
Nu ştiu de ce lumea spune că ţara asta e civilizată!
E primitivă!
Mă duc să văd ce s-a întâmplat.
Merg eu.
Ştiu de ce eşti supărat.
Ştiu de Silvana.
Ştiu de tine şi Silvana.
Ce ştii?
Nu trebuie să cureţi! Pe bune!
Ce? - Nimic.
Era gravidă, ştiai asta?
Silvana era gravidă.
Ştii ce înseamnă asta aici? - Îmi voi asuma eu responsabilitatea.
Ce spui acolo?
Ai fost atât de bun cu mine.
Eşti ca fratele pe care nu l-am avut niciodată.
Şi eu sunt fratele pe care nu l-ai avut niciodată.
Aş face orice pentru tine.
A venit la mine s-o ajut. Avea nevoie de bani.
N-am ajutat-o.
Acum s-a sinucis, şi e vina mea.
Nu voi spune nimic.
Lui Marge, poliţiei sau altcuiva.
E secretul nostru.
Şi-l voi păstra.
"Dragă Tom, având în vedere că Dickie nu dă nici un semn că
ar vrea să se întoarcă..."
Sper că această călătorie a fost una benefică pentru tine,
chiar dacă nu şi-a atins ţinta.
În continuare nu ai nicio obligaţie faţă de noi.
Nu-l pot acuza.
Nu putem continua la infinit. - Poţi să-i scrii din nou.
Mai ales acum, că suntem fraţi. - Nu pot.
N-ar fi de bun simţ.
Cum ai spus şi tu, cheltui din banii tatălui meu.
Dar ne-am distrat pe cinste, nu?
Şi planul cu Veneţia?
Nu prea cred.
Nu poţi să-ţi plăteşti singur drumul, nu-i aşa?
E timpul să mergem pe drumurile noastre.
M-am săturat de Mongi.
Mai ales acum...
Vreau să merg către nord.
Trebuie să văd San Remo, să găsesc un nou loc pentru yacht.
Ar fi minunat dacă ai veni şi tu!
Acolo e un festival de jazz, ne putem lua rămas-bun într-un mod deosebit.
Ce zici?
Ultima noastră călătorie.
Sigur.
De ce ai făcut asta?
Ce anume?
În tren, de fiecare dată faci asta.
Ciudat!
Ciudat...
Nu ţi-am spus, la San Remo e nebunie!
Aşa mai merge. Hai!
Pentru Mongibello şi cele mai fericite zile ale vieţii mele.
Pentru Mongi! Eşti mai vesel ca mine.
Mă bucur că plec acasă.
Ne-am cunoscut noi în Princeton? Nu prea, nu-i aşa?
Ce-ţi veni să întrebi? - N-am nici un motiv.
Probabil pentru că pleci. Nu cred că ai fost acolo.
De ce?
Era un compliment, pentru că tu ai clasă.
În Princeton toţi erau blazaţi, nu ştiau ce înseamnă bunul-gust.
Obişnuiam să spun, crema Americii: bogată şi grasă.
Freddie este exemplul perfect.
Atunci o voi considera un compliment. - Ştiam eu!
Marge şi cu mine făcuserăm un pariu.
Măcar îţi place jazz-ul? Sau te-ai prefăcut pentru mine?
A început să-mi placă.
A început să-mi placă modul tău de viaţă.
E ca o poveste de dragoste!
Dacă ai cunoaşte viaţa mea din New York...
Cred că voi renunţa la saxofon. Ce părere ai de tobe?
Ce?
So cool...
Mâine voi închiria o barcă, să văd împrejurimile.
Aşa am găsit şi casa din Mongi: am luat o barcă,
în jurul golfului,
şi primul lucru care mi-a plăcut,
l-am luat!
Dickie, nu te prosti!
Încetineşte! - Ţine-te bine.
Nu, opreşte!
Nu e amuzant, opreşte!
Minunat!
Îmi place aici!
Trebuie să mă mut aici! Minunat!
Voiam să-ţi spun planul meu.
Atunci spune-mi.
Mă gândeam să mă întorc la anul, pe socoteala proprie.
Serios? În Italia? - Da.
Şi să presupunem că am unde locui...
sau plătim chiria pe din două, şi eu îmi găsesc de lucru.
Sau chiar mai bine, dacă am locuinţa în Roma, putem locui acolo,
şi când venim aici, locuim la tine.
Nu prea cred. - Şi dacă ai probleme cu Marge...
dai vina pe mine.
Marge şi cu mine ne căsătorim.
Cum aşa?
"Cum aşa"?
Ieri agăţai femei pe terasă, azi te căsătoreşti? Absurd.
O iubesc pe Marge.
Mă iubeşti şi pe mine, dar nu te căsătoreşti cu mine.
Nu te iubesc. - Nu a fost o ameninţare.
Sincer să fiu, nu-mi pare rău că pleci.
Cred că a fost de ajuns.
Ce?
Câteodată eşti o pacoste, ştii şi tu!
E plictisitor.
TU poţi fi de-a dreptul plictisitor.
Măcar eu nu pretind că sunt altcineva, aşa ca tine.
Plictisitor! - Am fost sincer cu tine
în legătură cu sentimentele mele. - Plictisitor!
Dar tu! În primul rând: ştiu că e ceva între noi.
În seara când am jucat şah a fost evident.
Ce seară? - Bineînţeles că nu-ţi aminteşti.
Nu, suntem fraţi!
Şi apoi faci lucrul acela cu Marge, o regulezi pe yacht,
şi noi trebuie să ascultăm, ceea ce a fost chinuitor!
Gândeşti cu capul cel mic şi acum te căsătoreşti?
Sunt nedumerit.
O minţi pe Marge, dar te căsătoreşti cu ea, o împingi la sinucidere pe Silvana...
Strici totul, vrei să cânţi la saxofon,
şi apoi vrei să cânţi la tobe, ce vrei de fapt, Dickie?
Cine eşti tu?
Un psihiatru? Cine eşti tu?
Cine eşti tu să mă acuzi pe mine?
Cine eşti tu să-mi spui ce să fac?
Nici măcar nu vreau să mai fiu pe aceeaşi barcă cu tine!
Trebuie să scap de tine!
- Taci. - Mă calcă pe nervi!
Tu mă calci pe nervi!
Nu poţi să faci nimic fără "Dickie, Dickie..."!
Ca o fată. Tot timpul!
Taci!
Pentru Dumnezeu!
Trebuie să...
Te omor!
Eşti mort!
Opreşte-te, Dickie, te rog!
Dă-i drumul!
Cheile mele, vă rog. - Desigur.
E frig afară. Signor Greenleaf, nu?
Nu, eu...
M-ai speriat!
- Scuze. - Te-ai întors!
Ce mai faci? Cum merge cartea?
Sunt pe calea cea bună, mulţumesc.
Mă uitam la tine, erai atât de concentrată.
Unde e Dickie?
Vrea să mai stea în Roma pentru câteva zile.
Roma? A zis de ce?
Nu-l înţeleg pe Dickie, poţi doar să încerci să-i ghiceşti intenţiile.
Ce înseamnă asta?
Într-o zi sunt invitat la schi, a doua zi nu mai sunt...
Într-o zi suntem ca o familie, a doua zi vrea să fie singur.
Cine să înţeleagă?
Asta a zis, că vrea să fie singur?
S-a gândit şi la tine, m-a rugat să-ţi aduc asta.
Mulţumesc.
El ştie cât de mult îmi place asta.
Dacă a avut timp să cumpere...
Sarcina nr.1: să aduc parfumul lui Marge.
Sarcina nr. 2:
Să împachetez nişte haine şi preţiosul lui saxofon.
Cât timp va sta?
N-am idee.
Cred că ne-a abandonat.
Totul e în regulă?
Împreună cu parfumul era o scrisoare de la Dickie.
Îţi dai seama că e mai mult decât câteva zile.
Se gândeşte să se mute la Roma.
Şi apoi...
Înainte să plece, am discutat să ne mutăm împreună.
Undeva în Nord. Şi cred că...
l-am făcut să se gândească la căsătoria.
Cred că...
l-am speriat.
O latură a lui...
..când aruncam perini unul în celălalt...
nimeni nu o ştie, că poate fi atât de tandru.
Cred că ar trebui să vin la Roma cu tine, să-l confrunt!
Să-l confrunt!
Dar el urăşte discuţiile directe.
Ai dreptate.
Am venit să mă cazez.
Vreau o cameră.
Signor Ripley?
Eu sunt.
Signor Greenleaf...
Desigur. Bine aţi revenit!
Hotelul Goldoni, vă rog.
Vreau să vorbesc cu Thomas Ripley.
Signor Greenleaf, Signor Ripley nu este acolo.
Nu e acolo? - Nu, Signore.
Vreau să-i las un mesaj.
Nu e acolo?
Îi voi lăsa un mesaj:
Am primit mesajul tău.
Cina diseară...
sună bine.
Ripley.
Dickie Greenleaf.
În Grand Hotel.
Aş dori numele meu gravat pe portofel.
Nu ştiu cuvântul în italiană. - Gravat? Desigur, Signor Greenleaf.
Dickie! Sunt eu.
Meredith.
Vino.
Dar vei merge la schi cu restul americanilor, nu-i aşa?
- Ce? - De Crăciun.
La Cortina.
Cu Freddie Miles. - Cum de ştiai?
Toţi îl ştiu pe Freddie Miles.
Freddie e în Roma?
Acum?
Nu cred.
Dar l-am întâlnit mai demult şi am discutat
şi ştiu despre tine şi Marge şi Mongi.
Şi că nu se poate avea încredere în tine!
Freddie a zi asta. Şi eu m-am gândit:
Acum ştiu de ce călătoreşte incognito!
Am părăsit-o pe Marge. Şi Mongi.
Acum stau în Roma.
Îmi pare rău... - Să nu-ţi pară.
Mă simt de parcă aş fi început o nouă viaţă.
Adevărul e că, dacă ai avut bani toată viaţa...
chiar dacă îi dispreţuim, nu-i aşa?
Te simţi bine doar alături de alţi oameni
care au bani şi îi dispreţuiesc.
Ştiu...
N-am recunoscut asta în faţa nimănui până acum.
Pentru că prietenul meu, Mr. Greenleaf...
şi cu mine ne-am apucat de cumpărături.
Înţeleg. - Avem nevoie urgentă de ei!
Iubesc banii italieni, te fac să te simţi vinovat.
Nu vreau bancnote mari, nimeni nu le schimbă.
Şi asta îmi place.
Atunci o voi cumpăra.
Pe mâine!
Ştiu că eşti un fan al jazz-ului, dar chiar nu-ţi place opera?
Am...
Am încercat să scap de bilete...
Sunt pentru mâine. Pot să te aduc şi pe tine?
Da, pentru tine voi veni.
Feodor Chaliapin, baritonul din Rusia!
Vă mulţumesc pentru invitaţie.
Îţi place opera? Eşti prieten cu Freddie.
El are "Urăsc Opera" tatuat pe piept.
E loc pentru un întreg libret pe pieptul lui.
Sunt sigură că ne-am mai întâlnit.
Nu-i aşa, Ted? Dick este fiul lui Herbert Greenleaf.
Ştiu. - Da, cred că ne-am mai întâlnit.
Parcă ieri eraţi copii şi acum vă faceţi tatuaje!
Noroc.
Pardon.
Ce mai faci? Ce faci în Roma?
El e aici? Eşti aici cu Dickie?
Tom Ripley.
Peter Smith-Kingsley, am auzit despre tine.
Şi eu despre tine. - Unde-ţi sunt ochelarii?
Unde îl ascunzi? E imposibil de discutat cu el?
Sigur nu e aici?
Dick are "Urăsc opera" tatuat pe piept!
Credeam că mergi la Veneţia! - Mai bine că ai venit.
Abia aşteptam să te cunosc.
Voi merge.
Serios. Am călătorit mult. Doar că nu am ajuns prin nord.
Grăbeşte-te, înainte să ne scufundăm. Îţi dau numărul meu de telefon.
Uite-o pe Meredith...
Cum o mai cheamă? Familia cu afaceri cu textile.
N-aş vrea să-mi petrec Crăciunul în casa lor.
N-o cunosc.
Nu a sunat, nu a scris decât
câteva mesaje cifrate. Nu se poate face asta.
Ne vedem mai târziu? Sau eşti cu cineva?
Nu pot mai târziu. - Dar mâine?
Da, dimineaţă? Ştiţi cafeneaua Dinelli din Piazza di Spagna?
Eu ştiu. Când?
La 10 şi jumătate?
Vom fi acolo. - Atunci pe mâine, da?
La 10 şi jumătate?
Mi-a părut bine de cunoştinţă. - Şi mie.
Vino, trebuie să reintrăm.
De ce e Tom încă în Roma?
Să mergem. - Credeam că-ţi place.
Hai să ne plimbăm, să privim luna.
Ai înnebunit? E frig afară!
Haide, trebuie să vorbim, singuri.
Nu-ţi face griji.
Eşti atât de drăguţă că m-ai înţeles.
E ca şi cum Marge ar fi aici, mă uit la tine...
şi văd faţa ei.
Şi nu pot... indiferent de ceea ce simt pentru tine...
Nu, desigur, înţeleg.
Altfel m-ai respinge.
Ţi-aş da papucii.
Ne întâlnim mâine?
Să ne luăm rămas bun cum se cuvine. La lumina zilei, nu acum.
Bineînţeles, că voi veni.
Întotdeauna să păstrezi ce-i mai rău pentru timpul zilei.
Ce zici de o cafea la Dinelli?
Lângă Treptele Spaniei? - Exact. 10 jumătate?
10 şi un sfert!
Peter?
Meredith Logue.
Desigur! Ce mai faci?
Ea e Marge Sherwood, Meredith Logue.
Bună ziua.
Rămâi cu noi. Aşteptăm un prieten.
Eu... mai degrabă nu. Cred că... - Ai fost la Operă seara trecută?
Îl aşteptaţi pe Dickie?
Îl cunoşti pe Dickie?
Şi tu ai fost la Operă. Asta explică... Da, am fost şi eu...
cu Dickie.
Ştiam eu!
Ţi-am spus eu.
Nu te cunosc şi cred că nu am niciun drept să... Dickie te iubeşte.
Este... Cred că se va întoarce la tine.
De unde ştii?
Mi-a povestit totul.
Trebuia să ne întâlnim, acum 15 minute,
însă cred că voi pleca.
Sau a vrut să ne întâlnim?
Ar fi cam crud din parte lui. - Nu, noi îl aşteptăm pe un alt prieten.
Tom Ripley. - Îl cunoşti?
Am auzit de el, dar nu l-am întâlnit.
Nu şi pentru mine, grazie.
Sper că nu am complicat lucrurile.
Nu există nimic...
între noi.
Nu există nici un motiv care să te împiedice să-l primeşti înapoi,
să te căsătoreşti cu el.
Mi-a părut bine de cunoştinţă.
La revedere, Peter, te rog, nu te ridica.
Nu ştiu ce să mai cred. Se va întoarce?
Scuze, a trebuit să-mi reînnoiesc viza.
Birocraţia asta! Mă aşteptaţi de mult?
Nu, deloc. Bună dimineaţa.
Totul e în regulă? Arăţi de parcă ai fi văzut o stafie.
Dickie a fost la Operă ieri seară.
Nu cred.
Nimeni n-ar fi putut să-l aducă pe Dickie... - N-a fost singur.
Se pare că ea a reuşit să-l convingă.
Nu e cinstit.
Mă voi întoarce în Mongi, cred că Dickie vine acasă.
Da? Minunat! Eşti cu un pas în faţa mea.
M-a mişcat, când am auzit că... E vorba de Meredith, cea cu care,
se pare că se întâlneşte Dickie.
Dumnezeule.
Dar mai important este că, şi toţi ştim asta:
Dickie o iubeşte pe Marge. Şi îi e dor de ea.
Mă simt vinovat.
De fiecare dată când Dickie face ceva, mă simt vinovat.
De parcă ar avea vreun rost!
Dickie, răspunde, sunt eu.
Freddie. Lasă-mă să intru.
Bună, Freddie. Sunt eu, Tom.
Unde e Dickie?
Ce mai faci?
Bine. El a plecat să cineze. La Othello, cunoşti localul?
Nu, nu cred că e la cină la ora 6:30!
Dacă spuneai că e la masa de prânz, te credeam.
Incredibil!
A dispărut de pe suprafaţa pământului!
Se pare că da.
Proprietara casei, din câte mi-am dat seama,
a spus că el e aici.
Poţi să cauţi.
De ce ai impresia că Dickie se ascunde de tine?
Pentru că exact asta face.
Ce s-a întâmplat de Crăciun?
Ce e cu Crăciunul?
Trebuia să vină la schi. N-am primit nici o telegramă,
nici un telefon, nici un mesaj,
nici măcar o băşină!
A fost ocupat cu muzica.
Teoria lui este că
trebuie să fii întâi omidă, înainte de a fi fluture.
Ceea ce e un rahat.
L-ai auzit cântând la chestia asta? Nu ştie să cânte.
Cum l-ai găsit?
Apartamentul nu e aranjat.
Vrei ceva de băut? - Nu, mulţumesc. American Express.
Locuieşti aici?
Nu, stau aici doar pentru câteva zile.
Pianul e nou.
N-ar trebui să...
Apartamentul era deja mobilat?
Nu pare stilul lui Dickie.
E groaznic, nu?
Atât de... burghez.
Asta este... ai grijă.
Pardon.
De fapt, singurul lucru care seamănă cu Dickie,
eşti tu.
Nu prea cred.
Ţi-ai schimbat coafura?
Ai ceva să-mi spui? - Ce?
Ai vrea să-mi spui ceva? - Cred că deja o spun.
Se întâmplă ceva necurat.
Ori s-a creştinat peste noapte,
ori e altceva.
Poţi să-l întrebi chiar pe Dickie.
Othello este pe Via della Croce, chiar lângă Corso.
Via della Croce, lângă Corso?
Înveţi repede, nu-i aşa?
Data trecută nu-ţi deosebea-i fundul de cot, şi acum îmi dai indicaţii?
Nu, nu e cinstit: probabil că ştii diferenţa între fund şi cot!
Ne mai vedem.
Nu e Dickie Greenleaf. Doar Thomas Ripley.
Dickie nu cântă la pian.
Opreşte-te, eşti beat!
Ce poţi să faci! Să-i vedeţi pe ceilalţi!
Ce să-i faci?
Beţivan!
Dacă eu sunt beat, ce o să spună bărbatul ei?
Inspectorul Roverini, putem intra?
Un şoc teribil, nu?
La ce oră a plecat Signor Miles ieri?
Nu ştiu sigur.
Opt, poate nouă.
Amândoi am băut cam mult.
Dar era sigur întuneric când l-am condus la maşină.
Deci el a plecat. Şi dvs.? - M-am culcat.
Freddie ţine la băutură.
Dar eu am probleme după câteva pahare...
Cine l-a găsit?
Trebuie să te rog să rămâi în Roma.
Dacă vă ajută, cu plăcere.
Doctorul trebuie să facă... cum se spune?
- Autopsia. - Da, exact.
O primă concluzie a fost,
că Signor Miles a fost ucis până în ora 7.
În mod cert nu era mort când a plecat cu maşina.
El l-a ucis pe Freddie?
- Când ai ajuns aici? - Spune-mi adevărul, el l-a ucis pe Freddie?
Aş jura că nu, bineînţeles că nu.
Am încercat din nou.
L-am aşteptat aici, sperând să apară.
Dar de fiecare dată te găsesc pe tine.
Ce s-a întâmplat cu faţa ta?
Dickie a făcut-o.
Ne-am certat.
Am spus lucruri pe care nu trebuia să le spun. Despre tine.
Şi despre felul în care se comportă cu noi toţi.
Şi a sărit la mine.
Te urci? - Poftim?
Te duc la el.
Unde locuieşte?
Cu câteva blocuri în urmă, unde era poliţia, Palazzo Gioia.
Ei nu ştiu că eu sunt în Roma, iar eu nu-l voi incrimina pe Dickie.
Poate nici eu n-ar trebui să merg.
Poţi să mergi, dar nu vorbi cu poliţia despre faţa mea.
Dacă află că m-a lovit, vor presupune că l-a lovit şi pe Freddie...
Ne vedem mai târziu.
Deschideţi!
Aici locuiesc.
Mr. Greenleaf!
Putem urca? - Bineînţeles.
Ce s-a întâmplat cu faţa dvs.?
Am căzut. Eram urmărit de fotografi!
Telefonul, presa, mă simt încolţit.
Nu puteaţi ascunde adresa mea?
Ne-au întrebat mulţi, dar n-am spus nimănui adresa, nici chiar logodnicei dvs.
Nu vreau să văd pe nimeni.
Nici pe logodnica dvs.? - Nici pe ea.
Ce e cu Thomas Ripley? - Ce e cu el?
Aţi fost împreună în San Remo?
Da, cu câteva luni în urmă. - Noiembrie, cred.
Da? Aţi vorbit cu Tom?
Pe 7. 11., am fost informat. - Nu-mi amintesc data.
Când l-aţi văzut ultima oară pe Signor Ripley?
Acum câteva zile.
Locuieşte aici cu dvs.?
Nu.
Un posibil fir. De două zile, Freddie Miles este mort.
După ce pleacă din apartamentul dvs...
este ucis.
Ieri, o barcă este găsită în San Remo,
plină de pietre. Proprietarul spune poliţiei
că i-a fost furată pe 7 noiembrie.
Ne uităm în registrele hotelurilor...
şi vedem că
Dickie Greenleaf e în San Remo.
Proprietarul îşi aminteşte că doi americani au închiriat barca.
Ăsta nu e un fir, e o coincidenţă. Există vreo 50 de hoteluri în San Remo.
Probabil că 100 de oameni au închiriat bărci în ziua aceea.
Treizeci şi unu. - 31 de oameni?
31, da.
Miss Sherwood a sosit.
Lăsaţi-o să intre. Ce importanţă are?
Nu! De fapt... Mai bine nu.
V-aş rămâne dator dacă aţi ruga-o să se întoarcă mai târziu.
Mulţumesc.
Pot să întreb,
de ce preferaţi să vorbiţi cu prietenul dvs., dar cu logodnica nu?
Nu v-am spus?
Mr. Ripley se ocupă de unele afaceri.
Mr. Ripley nu vrea să se căsătorească cu mine,
şi nu mă întreabă zilnic dacă vreau să mă căsătoresc cu el!
Aveţi o fotografie cu Signor Ripley?
Nu am obiceiul să port fotografii ale prietenilor mei cu mine.
Cred că v-am supărat.
Poate că engleza mea e stricată.
E cam stricată, da.
Îmi pare rău.
Dar nimeni nu l-a văzut pe Signor Ripley de la San Remo încoace.
Eu l-am văzut! - Dvs., da.
Şi Miss Sherwood, întrebaţi-o.
Dacă mi-aş aminti numele hotelului lui...
Goldoni! Tom stă la Goldoni.
La Goldoni. Bine. Da, aveţi dreptate.
Aveţi dreptate. E o coincidenţă.
Pe data viitoare. Voi fi mai atent cu engleza mea!
Am un martor care spune că a văzut doi bărbaţi urcând în maşina lui Miles.
Şi vrea să vă identifice...
Faţă în faţă. Pe mâine?
Pe mâine.
E înăuntru, dar nu cred că vrea să vorbească.
Ştiu că mă auzi.
Vroiam să număr până la 3, şi dacă nu ai fi deschis...
Dar nu voi număra...
Şi nu mă voi baza pe tine.
Nu mă voi mai baza pe tine.
Indiferent ce ai făcut sau nu ai făcut...
mi-ai frânt inima.
De asta sigur eşti vinovat.
Şi nu ştiu de ce.
Nu ştiu de ce.
Dragul meu Tom, mie mi-a ajuns.
Moarte lui Freddie, Silvana...
Am vrut să spun totul poliţiei, dar n-am putut.
Nu pot da ochii cu ei.
Nu pot da ochii cu nimeni.
Aş vrea să-ţi pot oferi ţie viaţa care am crezut că mi se cuvine.
Tu întotdeauna m-ai înţeles, aşa cum Marge n-a putut niciodată să mă înţeleagă.
Probabil că de asta îţi scriu ţie,
fratelui pe care nu l-am avut niciodată.
Singurul prieten adevărat pe care l-am avut.
Din toate punctele de vedere tu eşti fiul pe care tatăl meu şi l-a dorit.
Acum ştiu că, în general, poţi să schimbi oamenii...
mediul,
dar nu te poţi schimba pe tine însuţi.
Nu ştiu ce să fac, unde să merg.
Sunt urmărit de ceea ce am făcut şi nu pot să desfac.
Îmi pare rău.
Am ratat totul fiind Dickie Greenleaf, nu-i aşa?
Ne vedem acolo.
Îmi pare rău că te-am băgat în povestea asta.
Dar nu puteam să merg la poliţie singur, cu italiana pe care o vorbesc.
Nu te preocupa. Îmi face plăcere că ai venit la Veneţia.
Şi îmi pare bine că, în ciuda zvonurilor, eşti întreg şi nevătămat.
Ce zvonuri?
Că Dickie te-a omorât şi călătoreşte cu paşaportul tău.
Ştiu... e ridicol.
Bine ai venit în Veneţia.
Locul ăsta e putred, simţi?
Am aflat cauza întârzierii.
Aşteptăm pe cineva din Roma.
Cum adică? Au trimis pe cineva din Roma?
Da, şi e bine, nu-i aşa?
Dar regiunile italiene nu sunt separate?
Sunt sigur de asta, pentru că...
Ai citit ziarele, ştii ce scandal este.
"Turist american ucis".
Nu putem amâna? Mirosul aici este...
Va prelua el cazul, deoarece fostul anchetator nu şi-a făcut datoria
şi l-a lăsat pe Dickie să fugă,
deşi era singurul suspect pentru moartea lui Freddie.
În Roma, acum 3 săptămâni.
Asta am înţeles şi eu.
Eşti homosexual? Interessanter Trugschluss.
Oficial, nu există homosexuali italieni.
Michelangelo şi Leonardo nu se prea încadrează.
Spune-i că am o logodnică,
Dickie are o logodnică,
şi Freddie Miles probabil că avea harem!
Ce-a spus? - A spus "ce de logodnice".
Vrea să ştie dacă l-ai ucis pe Miles şi apoi pe Dickie.
Nu, nu l-am ucis pe Miles şi apoi pe Dickie!
Mă acuză? Întreabă-l dacă mă acuză.
- Aşa decurge un interogatoriu aici. - Dar e absurd!
Au găsit scrisoarea în apartamentul lui Dickie, în Roma.
Ai deschis-o? - Bineînţeles.
E o scrisoare de sinucidere.
Mi-ai pus toate aceste întrebări şi deja citiseşi scrisoarea?!
Nu pot să cred scrisoarea lui Dickie. Tu poţi?
Nu ştiu ce să cred.
Imaginează-ţi cum se simţea, dacă l-a omorât pe Freddie.
Să te trezeşti în fiecare dimineaţă, cum poţi?
Să te trezeşti şi să fii tu însuţi. Bea-ţi cafeaua...
Indiferent ce faci, oricât de teribil, oricât de dureros,
toate au o logică... în capul tău.
Nimeni nu crede despre el însuşi că ar fi rău.
Dar rămân remuşcările, totuşi ai omorât un om.
Nu-ţi vine să iei trecutul şi să-l arunci în vreun beci,
să încui uşa şi să nu mergi niciodată acolo?
Aşa fac eu. - Oh, da...
În cazul meu ar fi o întreagă clădire.
Şi apoi întâlneşti o persoană specială,
căreia vrei să-i încredinţezi cheia,
şi să-i spui: "Deschide şi intră".
Dar nu poţi,
pentru că e întuneric...
şi sunt demoni.
Şi dacă cineva ar vedea ce îngrozitor e...
E din cauza muzicii.
Dar nu poţi rămâne la fel dacă cânţi "Sus genunchii, mamă Brown".
Aş vrea să pot face asta.
Să deschid uşa,
să las lumina să cureţe totul.
Dacă aş găsi o radieră gigantică, să şterg totul,
începând cu mine însumi...
Adevărul e că dacă...
Dacă...
N-ai cheia, nu-i aşa?
Îmi pare atât de bine să te revăd!
- Văd că l-ai găsit pe Peter. - Ne-am găsit reciproc.
Unde e tatăl lui Dickie?
Va veni mâine dimineaţă, are probleme cu stomacul...
Nu se înţelege cu mâncarea de aici.
Abia aştept să-l revăd. - Dickie nu s-a sinucis, sunt sigură.
Un detectiv privat a preluat cazul,
Mr. MacCarron, angajat de tatăl lui Dickie.
- O idee foarte bună! - E american.
Deja a descoperit că Dickie a ridicat 1000 de dolari,
cu o zi înainte să dispară.
Asta faci înainte de a sări în Tibru?
Nu cred.
Tu locuieşti aici? - Nu, Tom.
Splendidă casă, nu? - Colosală.
Cine plăteşte? - Peter a găsit-o,
dar îmi permit să o plătesc, pentru că e veche...
şi stă să cadă.
Tom a transformat-o. - Senzaţional.
De asta Tom a propus să stai aici.
Camera mea e prea mică. Şi ştiu că nu-ţi plac hotelurile.
Un hotel ar fi fost în regulă.
Va trebui să-i spun d-lui Greenleaf, ce departe au ajuns banii săi.
Ce te amuză?
Îmi aminteam cum arăta Tom când a venit în Mongibello.
Şi uită-te la tine acum!
Ce e cu mine?
Stăpânul casei.
Mr. Greenleaf?
Ce mai faci? Arăţi bine. - Mulţumesc, chiar îmi merge bine.
Departe de New York. - Da, într-adevăr.
Bună dimineaţa. Ce vreme neobişnuită.
Şi dvs., cum vă simţiţi?
Destul de bine. Tânjesc după apa caldă.
Unde e domnul MacCarron? - În San Remo.
Cei din poliţie sunt amatori.
A fost o perioadă destul de grea, nu-i aşa?
Ce speră detectivul să găsească în San Remo? - A fost peste tot.
Învăţ câte ceva despre fiul meu.
Acum când e absent învăţ chiar multe despre el.
Sper să poţi umple nişte goluri în cunoştinţele mele.
Marge mi-a povestit despre Mongibello. - Voi spune tot ce ştiu.
Aş face orice să-l ajut pe Dickie.
Această poveste cu scrisoarea pe care ţi-a lăsat-o: poliţia...
crede că e o dovada evidentă a faptului că voia să...îşi facă ceva.
Nu cred.
Asta pentru că nu vrei să crezi.
Aş dori să vorbesc cu Tom între patru ochi.
Poate după-amiaza asta. E vreo problemă?
Marge, ceea ce un bărbat îi spune iubitei,
şi ceea ce îi spune unui prieten...
Cum ar fi?
Ce risipă de vieţi şi ocazii.
I-aş plăti individului acela 100 de dolari să tacă!
Marge nu ştie nici jumătate din adevăr.
Şi fotografia din paşaport!
Să-şi răzuiască faţa? Îţi imaginezi?
În ce stare se află?
"Am vrut să spun totul poliţiei, dar n-am putut.
Nu pot da ochii cu nimeni."
Mă simt vinovat. Ca şi cum l-aş fi împins eu în nebunia asta.
Ca şi cum prin intermediul meu v-ar fi auzit pe dvs..
Noi l-am forţat pe el, dar el pe noi?
Ai fost un prieten minunat pentru fiul meu.
E vina altcuiva.
Toţi vrem să scăpăm de responsabilităţi, dar cineva trebuie să...
Care e cuvântul acela?
Ştii, când cineva încearcă să-l confrunte,
el fuge.
Aşa a făcut întotdeauna.
Se spune că nu îţi poţi alege părinţii.
Dar nu îţi poţi alege nici copii.
Vin!
Am adormit.
Tatăl lui Dickie a plecat? - Ai avut un coşmar?
S-a dus să se culce mai devreme. - Bietul de el!
Am bătut la uşa ta o veşnicie.
Cred că mi-am rupt tocul. - Nu eşti vinovată.
Vă prepar ceva de băut.
Să mergi pe jos în Veneţia!
Te simţi bine?
Da.
Vrei să mai rămân?
Nu, e în regulă.
Aş putea să mă întorc.
Cheia ta.
Marge, sunt în baie, ies imediat.
Trebuie să vorbesc cu tine, e ceva urgent!
Vin.
Am găsit inelele lui Dickie.
Aveai inelele lui Dickie.
Pot să-ţi explic.
Dickie mi-a promis că nu va da jos niciodată inelele...
- Stai să mă îmbrac. - Trebuie să vorbesc cu Mr. Greenleaf.
- Ţi-ai ieşit din fire.
Aşa mi-a promis, că nu va da jos niciodată inelele...
Opreşte-te!
Sunt ud, mi-a căzut prosopul,
aş vrea să mă îmbrac.
Du-te şi pregăteşte ceva de băut.
Pentru amândoi.
Unde pleci?
Nu am căutat printre lucrurile tale, doar că...
Aveam nevoie de ac şi aţă să-mi repar sutienul.
Parfumul tău,
eu l-am cumpărat, pentru tine.
Problema cu Dickie...
Ar fi atâtea de spus.
Atunci când el a rămas în Roma, am încercat să-ţi spun.
Era cu o altă fată. Nu e vorba de Meredith.
O altă fată, pe care am întâlnit-o la un bar.
Nu putea să fie fidel nici 5 minute!
Când promite ceva, nu are aceeaşi valoare,
ca atunci când tu promiţi ceva.
Are atâtea feţe, şi toate sunt reale.
Minte.
El minte. Şi asta este...
Adesea nici nu-şi dă seama că minte.
Şi astăzi...
şi eu am început să mă întreb dacă l-a ucis pe Freddie.
Devine irascibil dacă cineva îl contrazice.
Ştii şi tu.
Ştii şi tu asta.
Şi asta e ironia: te iubeam.
Poate că ştiai.
Poate că e grotesc din partea mea să-ţi spun asta, acum...
aşa că scrie pe o hârtie şi păstreaz-o pentru zile ploioase.
"Tom mă iubeşte. Tom mă iubeşte."
De unde ai inelele lui Dickie? - Ţi-am spus, el mi le-a dat.
De ce? Când? - N-ai auzit nimic din ceea ce ţi-am spus?
Nu te cred.
- Nu te cred. - E adevărat.
Nu cred nici un cuvânt.
Tremuri, Marge.
Pot să te ţin în braţe?
Mă laşi să te ţin în braţe?
Mulţumesc cerului!
- Ce s-a întâmplat? - Scoate-mă de aici.
- Tom, totul e în regulă? - Scoate-mă de aici.
Încearcă şi tu. Încearcă să vorbeşti cu ea.
Renunţ. - Ce se întâmplă?
Nu am făcut... Ce am făcut, de fapt?
Întreab-o ce i-am făcut! - Ascultă...
Nu poţi sta supărat pe ea.
E confuză şi are nevoie de un ţap ispăşitor.
Aşa că dă vina pe tine.
Mă întorc acasă să vorbesc cu ea.
Şi tu...
ia-ţi o lamă de ras protejată, sau lasă-ţi barbă!
Mr. Greenleaf e aici?
Sunt Alvin MacCarron.
Nu ştiu de ce, aşa simt.
Există intuiţie feminină şi există fapte concrete.
Marge, trebuia să mă aştepţi.
Nu ţi-a zis Peter, că vin să te iau?
Marge ne povestea despre inele.
Îmi pare rău că nu v-am zis ieri despre ele.
Am uitat. E ridicol.
Poate că există un alt motiv
pentru care ai uitat să ne spui ieri despre ele.
Eu voi pleca cu Marge, domnul MacCarron are ceva să-ţi spună.
Nu e nevoie, putem să mergem la bar.
Cred că trebuie să rămâi aici.
Aş putea să-mi văd camera de aici.
Îmi pot vedea casa.
Când îţi vezi locuinţa de departe e ca un vis.
Nu îmi pasă.
Nu vreau să aud aşa ceva, nici să văd.
Ştiai că Dickie în Princeton aproape că a ucis un băiat?
La o petrecere, pentru o fată.
L-a lovit de câteva ori în cap. L-a băgat în spital.
Au trebuit să-i fixeze falca cu sârmă. Nu mai auzea aşa bine.
De ce crezi că tatăl sau l-a trimis în Europa?
Poliţia din Roma nici măcar n-a întrebat despre incident.
Şi nici n-a verificat dacă un anume Thomas Ripley
a fost student în Princeton.
Eu am găsit un Tom Ripley,
care acorda piane în departamentul de muzică.
În America am învăţat să verificăm un lucru,
înainte de a deveni o certitudine.
Am învăţat să ne interesăm. Când o fată se sinucide,
aflu dacă fata era gravidă.
Trebuie aflat dacă Dickie a creat probleme.
Mr. Greenleaf apreciază loialitatea ta.
Marge are o sută de teorii.
Câteva lucruri nu le ştie totuşi.
Să sperăm că nu le va afla.
Sper să nu le afle.
Trei oameni l-au văzut pe Dickie urcând în maşina lui Freddie.
Un bărbat, care nu va spune nimic,
pentru că era în pat cu nevasta altuia,
l-a văzut pe Dickie luând plăcuţele de înmatriculare de pe o maşină sport roşie.
Poliţia ştie despre asta, deoarece bărbatul era poliţist.
Le-am găsit în beciul apartamentului lui Dickie.
Aparţin maşinii lui Freddie.
Mr. Greenleaf m-a rugat,
să le fac pierdute într-un canal diseară.
Mr. Greenleaf crede că o citit o promisiune mută în scrisoarea lui Dickie către tine,
şi intenţionează să o onoreze.
De asemenea, intenţionează să transfere
o bună bucată din venitul lui Dickie pe numele tău.
Dar nu doreşte
ca poliţia italiană să afle despre trecutul lui Dickie.
Speră ca şi tu vrei acelaşi lucru.
Mulţumesc, Tom.
La revedere.
Marge, îmi pare rău pentru lucrurile care ţi le-am spus seara trecută.
Eram agitat, şi inelele... şi tu erai atât de...
nu ştiu cum.
Dar sper ca hârtia să ajungă în poşeta ta,
pentru zile ploioase.
Ce vei face în continuare? - Nu ştiu.
Peter are un concert în Atena luna viitoare
şi m-a rugat să-l ajut.
Îţi transmite salutări. Era în timpul repetiţiilor, aşa că...
De ce am impresia că nu a existat nicio zi ploioasă în viaţa ta?
Ştiu că tu ai fost. Ştiu că ai fost tu!
Ştiu că tu l-ai ucis pe Dickie!
Ştiu!
Marge, te rog. Nu e Tom de vină. Serios.
Întreabă-mă ce aş vrea să schimb acum, la momentul ăsta.
Ce ai vrea să schimbi? - Nimic.
Eu îngheţ, cobori şi tu? - Mai târziu.
Vreau să văd apusul soarelui. - Eşti nebun!
Chiar sunt.
Dumnezeule!
Bună, Meredith.
Mă uitam la tine.
La hainele tale. Nu te-aş fi recunoscut.
M-ai găsit, aşa că vei primi recompensa.
Era o glumă.
Eşti singură?
N-aş putea să fiu mai puţin singură.
Mătuşa Joan. - Şi compania...
Multă companie!
Doamne...
să te văd din nou!
M-am gândit la tine...
mult.
Şi eu m-am gândit la tine.
Dar când mă gândeam la tine, te uram!
Unde te-ai ascuns?
Nu m-am ascuns.
Am fost în custodia poliţiei.
Au încercat să-l ascundă pe ucigaşul lui Freddie.
Glumeşti!
De aceea mi-au plătit călătoria aceasta,
şi de aceea n-ai auzit despre mine.
Şi toată lumea crede că tu l-ai ucis pe Freddie.
Îngrozitor! - Ştiu.
Nu pot sta acum să discutăm. Mai târziu?
Mai târziu?
Călătoreşti incognito din nou?
Chiar aşa.
Călătoreşti cu Peter Smith-Kingsley? Mai mult ca sigur!
Mătuşa l-a văzut.
Peter Smith-Kingsley? Nu. Nu l-am văzut de luni de zile.
Nu, sunt singur.
Cum a fost? - Bine.
Dar să-ţi spun ceva: aş vrea să rămânem aici pentru restul călătoriei.
Era Meredith?
Cine să fie?
Meredith Logue. Sărutai pe cineva, care arăta ca ea.
Am ieşit să te găsesc.
Nu era chiar un sărut.
Mai degrabă un sărut de despărţire. - Nu arăta aşa.
De la distanţă.
Am minţit. Am minţit-o.
Credea că te-a văzut.
De ce să minţi?
Dickie şi Peter împreună, e o bârfă bună.
Tom cu Peter de asemenea.
Asta ar fi o bârfă şi mai bună. - Serios? De ce?
Sunt dezorientat.
Ştiu.
Îmi pare rău.
Şi eu m-am rătăcit.
Am rămas blocat în beci, nu-i aşa?
Nu-i aşa?
Este...
groaznic...
şi singurătate...
şi întuneric.
Şi am minţit.
Despre cine sunt.
Şi unde sunt. Nimeni nu mă va găsi.
Ai minţit despre tine? - Întotdeauna am crezut că e mai bine
să fii un fals "altcineva"...
decât un real "nimeni".
Ce spui acolo? Nu eşti un "nimeni".
Spune-mi lucruri bune despre Tom Ripley.
Nu, nu te ridica.
Doar spune-mi lucruri drăguţe despre Tom Ripley.
Lucruri bune despre Tom Ripley...
Ar putea să dureze.
Tom e talentat.
Tom e tandru.
Tom e frumos.
Mincinosule!
Tom e un mister.
Tom nu e "nimeni".
Tom are secrete pe care nu vrea să mi le spună.
Dar aş fi vrut să le spună.
Tom are coşmaruri.
Ceea ce nu e un lucru bun.
Tom are pe cineva care-l iubeşte.
Ceea ce e un lucru bun.
Tom mă striveşte.
Tom, mă striv...