Така, така.
Какво имаме тук? Кит?
Майчице.
Махни си ръцете от мен!
ЗОМБИТАТА НА МАСОВОТО УНИЩОЖЕНИЕ
Добре, добре.
25 септември 2003
Как си, Хари? - Здравей, Джо.
Фрида?
Здравейте, г-н Милър. - Брайън!
Виж, Фрида. Връща се от курса по актьорство.
По дяволите, излез от колата, тъпако.
Татко, трябва ти психиатър.
Здравей, Фрида. - Здравей, Брайън.
Здравей. Кога се върна?
Преди месец. - Така ли?
Значи важната клечка от Принстън вече не говори с хората от острова?
Шегува се, миличка. Брайън, видя ли Фрида?
Тя е на два метра от мен. - Всъщност,
сега си почивам от Принстън...
Заряза ли го? - Значи си в града?
Ти и... Ние... - Временно е, не знам.
Помагам на татко в ресторанта и...
Чудесно.
Виж, Фрида,
Искам да ти кажа колко е жалко за цялата бъркотия в Ирак.
Аз винаги...
Ние винаги гласуваме за демократите и...
Какво ги говориш?
Аз не гласувам за путки. - Джо!
Фрида се радва, че донесохме демокрацията в родната й страна.
Нали, Фрида?
Аз не съм от Ирак.
Как така? - Аз съм от тук.
А баща ми е от Иран.
Иран. - Иран.
Това е трагедия. Цялата тази кръв за малко нефт.
Вижте, радвам се че се видяхме,
но трябва да вървя.
Пази се, Фрида.
Чао, Фрида. - Кажи "довиждане", Брайън.
Онзи не хареса бургера. Не бил допечен.
Вечно се оплакват.
Здравейте.
Как е, г-н Абас?
Готов съм да опаткам чиниите.
Опа, тук е много чисто. Вие ли ги измихте?
Какво си мислиш, бе?
Че можеш да работиш когато си поискаш?
Свирих с групата. - Свири с групата?
Не ми дреме, дори да си свирил с филхармонията.
Ще идваш на работа навреме.
Добре, де.
Знаеш, че уважавам закусвалнята. - Не.
Вие американците просто подскачате щастливи насам-натам,
като проклет чийзбургер.
Дерек, уволнен си!
Добре.
Здравей.
Благодаря, Шерил. - За нищо.
Искам да те попитам нещо.
Какво?
Готова ли си за бъдещия Порт Гембъл?
Шерил, имаме големи планове за следващия мандат.
Сега е удобен момент да ви го кажа.
Ще се състезавам с вас на изборите.
Здравейте. - Здравейте, как сте?
Как сте днес? - Гласувайте за Бъртън.
Е, Шер... мис Банкс.
Ще се видим на бойната пътека. - Разчитайте.
Здравей, Сам. Гласувай за Бъртън.
Бог
не е стока.
Той не е телевизионен сериал.
Той не е русенско варено.
Бог не може да бъде купен в магазин за левче.
Трябва да заслужим Бог чрез делата си,
да въздигнем волята Му, както Той ще ни въздигне в Рая.
Но хората в тази страна са обсебени
от лудост,
от предателства,
от алчност.
Аборти на бебета.
Ислямски терористи.
Бракове на хомосексуалисти.
Приятели, тези грехове са временните удоволствия на този свят.
То те са билет за ада в следващия.
Бог
ни гледа.
И Бог скоро ще отвърне на удара.
Амин.
Амин!
Това беше за днес, братя и сестри. Довечера е вечерта за бинго.
Спечелих 50 долара миналия месец.
Идеята не е добра, Ланс.
Стига, Том. - Ланс!
По-полека с педалщините. - Какво? С педалщините?
Правя каквото поискам и когато поискам. Знаеш това, Томас.
Тук не е Манхатън. Нещата са различни тук.
Добре, разбрах те. Преговорили сме всичко.
Отиваме на вечеря с майка ти,
ще изядем десерта заедно и когато свършим,
ще се качим обратно на кораба и ще бъдем свободни, Том.
Ще бъде чудесно. Никаква вина повече.
Никакво избягване на семейните празници.
Никакви тайни от хората, които познаваме.
Не е толкова страшно. Това, което виждам, ми харесва.
Това е страхотен град. - Страхотен?
Какво?
Сега ще ти кажа колко е страхотен.
Гари Принс, първата ми любов.
Стана когато бях на 17. - В гимназията.
Беше прекрасен.
Очите му светеха.
Постоянно се опитвах да му кажа как се чувствам,
но когато се разчу, него го пратиха в изправителен лагер
някъде в Средния запад.
Каза ли му, че Бог го вижда.
Никога не разбрах през точно какво е преминал в изправителния лагер,
но се кълна, че той приличаше на зомби, когато се върна.
Том!
Знаех си.
Мис Банкс? - Да. Виж се само.
Какво става с теб? - Работя на Уолстрийт.
Ами вие? - Още преподавам в училище,
но не за дълго.
Извинете, мис Банкс, това е моят... Ланс.
Ланс? - Приятно ми е, Ланс.
Том, чудесно е, че най-сетне си навън. - Какво?
Имате предвид извън града? Да, успях, най-сетне.
Е, Том,
гордея се с теб. Заслужава си труда, нали?
Ще тръгвам. - Благодаря, мис Банкс.
Ще се видим пак, нали?
Отче Хагис? - Влез.
Г- н кмете. - Не ставайте, отче Хагис.
Великолепна проповед. Вторият час беше безупречен.
Благодаря. Поработих доста над частта за клиниките за аборти.
Начинът, по който отнемат отговорността от...
Тя се кандидатира срещу мен.
Банкс се кандидатира срещу мен. - Банкс?
Тя е безбожна развратница.
Теди, с цялото ми уважение,
половината остров - също. - Знам.
Казано честно, дори повече.
Порт Гембъл се промени. Видя ли хората днес?
Неделя е, за Бога. Времето, определено за Него.
Помниш ли 90-те, Теди? Клинтън стана изкупителната ни жертва.
Имахме риболовна индустрия. Имаше стотици туристи.
Имахме две служби в неделя и една в сряда.
Говорех за последствията.
Можех да развълнувам хората. Не знам.
Още можеш да ги развълнуваш.
Може да не са колкото преди, но са ти верни.
Иска ми се да бяха отдадени колкото теб.
Е, аз сън най-големия ти фен.
Знам, Хал.
Всички ще се оправи.
Да се помолим?
Не се моли в предната стая, татко. - Не започвай, Фрида.
Татко, не започвай. - Ако мислиш да излезеш
облечена така,
значи си луда.
Нямам време да се преоблека. Излизам.
С кого? Със сутеньора си?
Татко, така се обличат хората, когато отиват на среща.
На среща?
С Хамид ли?
С този грозник? Голяма среща щеше да бъде.
Не харесваш Хамид, защото е един от нас.
Така е, Фрида.
Срамуваш се от себе си. - А ти мразиш Дерек,
защото не е иранчанин. - Дерек?
Дерек Блейн?
Същия, когото уволних днес?
Уволнил си Дерек? - Изненадана ли си?
Какво ти става, кифличке?
Напускаш Принстън, връщаш се в тази дупка,
срещаш се със загубеняци?
Моля те, татко. Изобщо не ме познаваш.
Ето това си ти, Фрида.
Ти си част от истинска култура,
от истинска история.
Ти си иранчанка. От добро семейство.
И един ден ще направиш от ресторанта национална верига.
Но аз не искам това.
Виждам какво става с теб. Само работиш.
А защо го правя?
От 20 години правя пилешки пържоли, за да можеш да станеш една от тях.
Какво щеше да каже майка ти?
Ще се разкрия, ще се разкрия. - Ще се разкриеш.
Не мога да повярвам. - Толкова се вълнувам за теб.
Ще бъде много приятно. Ще бъде чудесна вечеря.
Откачено е. - Мамка му.
Том, скъпи.
Мили.
Сега е моментът да се придържаме към плана,
който обсъждахме отново и отново, защото виж къде сме.
Това е твоята къща и вътре е майка ти.
Не ти ли е ясно?
Ние сме тук. Дойдохме от майната си.
Може да си живее щастливо
и без да знае. - Слушай, дойдохме чак тук.
Това си ти, и тя трябва да е наясно.
Може би следващата година. Нали е годината на петела?
Я виж ти.
Миналата година беше зает.
А предишната баща ти току-що беше починал.
А предишната... Вече не помня.
На какво играеш?
Хайде, ела. Да вървим.
Време е. Хайде.
Чакай. - Какво?
Ами баща ти? Не си ми казвал как е реагирал.
Не е важно. Хайде.
Фрида! - Дерек, какво по дяволите?
Здравей, Фрид. Готова ли си? - Не знам.
Баща ти ли? - Той ми мисли доброто.
Просто е старомоден.
Ще му дам аз на него един старомоден.
И какво? Отбичен съм заради баща ти?
Фрида, кога ще разбереш,
че не можеш да му позволиш да управлява живота ти?
Като онази песен, която написах.
За онзи, който влиза в магазина за сладолед
за да си купи Роки Роуд,
но разбира, че има и други сладоледи.
Трябва да откриеш своя вкус. - Аз си имам вкус.
Но никой не го харесва.
Аз го харесвам. - И още как.
Стоях на опашката и чаках кафето си,
и се извърна към мен и ме ухапа по ръката.
Ей така.
После отидох да купя три кутии бисквити
дебелата му като трол внучка. - Това е ужасно.
Г- н Чембърс те е ухапал. Адски странно.
Порт Гембъл вече не е същия, скъпи.
Вече не е безопасно да вървиш по улиците.
Радвам се, че си добре, мамо.
Благодаря ти, скъпи.
Е, г-жо Хънт, умирам да разбера
що за дяволче е бил този хубавец като малък.
Ами, той беше чудак.
Чудак? - Да.
Нямаше късмет с момичетата.
Наистина? - Никак.
Беше много зле със спорта.
Може да се каже, че просто не сполучи.
Изкарвам по сто бона на година. - Разбира се, скъпи.
Не бъди толкова отбранителен.
Но пък баща му...
Той беше като скала. Един от последните истински мъже.
Докато ти ни го довърши.
Голяма си оплаквачка.
Лекарството явно не помага.
Дали да не си тръгваме? - Г-жо Хънт,
да очакваме ли десерта?
Разбира се, десерта.
Направих любимите ти.
Дамски пръстчета? - Дамски пръстчета.
Дамски пръстчета? Ти си истински педал, Том.
Къде отиде запалката?
Какво ще кажеш, Фрид?
За мен е. - Знаех си, че ще познаеш.
И приличам на леопард? - Да, това е любимия ми стих.
Знам, че не сме Рейдиохед, но все пак...
Боже.
Баща ти? - Да.
Пич, разбрах, че са те уволнили днес.
Колко тъп трябва да си, за да те уволнят от миене на чинии?
Ами просто баща ти е пълен задник.
Да, защото се опитва да движи бизнеса.
Опа.
На негова страна ли си? - Не.
Ядосана ли си?
Ядосана си ми.
Същата си като баща си, нали?
Глупости.
Всички иракчани сте постоянно ядосани.
Ти си третия човек днес, който ме нарича иракчанка.
Сигурно защото имаш перфектни иракски цици.
Това беше тъпо. - Няма значение, близкоизточни.
Защо си сериозна като сирийка?
Не знам, но знам,
че няма да топнеш норвежката си чушка тази вечер.
Аз не съм от Норвегия. Аз съм американец.
Аз също, тъпако.
Защо всички си мислят, че трябва да съм...
Чакай малко, знаеш че се шегувам, нали?
Права си. Аз съм задник.
Имала си тежка вечер, а аз съм безчувствен.
Виж, аз съм просто Фрида.
Защо всички искат да бъда каквото си мислят за мен?
Не мога да разговарям нормално с никого.
Права си.
Да не мислиш, че като съм истински американец,
не ми се случват такива работи?
Знам какво мислят за мен.
Мислят че съм неудачник, който няма да напише една хубава песен.
Затова и се шегувам. Това е...
Как се наричаше? Защитен механизъм.
Но аз...
Обичам те, Фрида. С главно "О".
Ти си моята дама.
Това е моята кръв!
О, Господи!
Не мога да го направя.
Том, можеш да го направиш.
Не мога. - Можеш.
Не мога. - Можеш, кажи го.
"Мамо, аз съм гей. "
Мамо? - Да, Томас?
Аз...
Чудя се дали... - Престани.
Чудесно. Едно по едно. Първо кажи:
"Мамо, искам да ти кажа нещо. "
Мамо, искам да ти кажа нещо.
"Аз съм гей. " Хайде.
Аз...
Животът е пълен с неочаквани обрати.
Аз съм гей, мамо.
Мамо?
Мамо, аз съм гей.
Обратен, много обратен при това.
Лапам пишки, мамо. - Понякога.
Мамо. Мамо?
Мамо?
Мамо, роден съм такъв.
Никой не е виновен.
Вижте, ако някой има нужда от утеха, това е той.
Чакай, мамо.
Г- жо Хънт, какво правите? Пуснете го.
Какво й става? - Не знам. Ще донеса лекарствата.
Г- жо Хънт... Том, ела тук. Очите й!
Мамо, изпий тези хапчета. Хайде.
Г- жо Хънт, ще използвам ръжена.
Мамо, какво правиш?
Господи.
Боже!
Така реагира и баща ми.
Господи. - Помощ.
Мама изяде тате.
Ще те заведа у дома. Живея отсреща.
Как се казваш, миличко? - Лиса.
Лиса, всичко ще бъде наред.
Нищо лошо няма да ти се случи. Обещавам.
Да вървим.
Това съм аз в скута на дядо Коледа.
Ето го тате пред старата ни къща.
Тате. Спомняш ли си го? Карл.
Ето.
Не, не.
Тя не изяде собственото си око.
Томас, да се махаме от тази остров.
Том.
Ела тук веднага.
Новините. Пусни новините.
Нищо... Чакай. - ... непознат в нашия свят.
Тази вечер иначе спокойния островен град Порт Гембъл
се гърчи във вирусен пристъп,
който превръща неговите жертви
в това, което може да се опише най-добре като зомбита.
Зомбитата се описват като бледи и бавно подвижни,
с млечнобели очи.
Пазете се от тези зомбита. Те са навсякъде около вас.
Татко! Татко! Пусни ме!
Бързо, Фрида. Ела тук. - Тате! Тате!
Бързо, бързо. Ела тук. Хайде.
Хайде, ела тук. Влизай, бързо.
Фрида.
Боже! Не!
Махни се от вратата, скъпа.
Проклето зомби!
Ухапа ме. Божичко.
Виж, ухапа ме. О, Боже.
Зомби копеле!
Боже.
Ако погледнете свидетелствата, а те са малко,
няма доказателства, че това е терористична атака.
Няма доказателства? Синко, отвори си очите.
Хората...
Аз вярвам, че президентът е изпратил там сили...
Господа, да не се отклоняваме.
Един след друг, моля. - Това е глупост.
Хора от Порт Гембъл, вземете оръжията си и упражнете
Божието си право да... упражните Божието си право.
Пак казвам, трябва да се махнем от тук.
Знам, но мама?
Подбуждате гражданите да обикалят и да стрелят по всичко, което се движи.
Това е безотговорно.
Мамо?
Вие сте идиот. Защо се съгласих да участвам?
Няма да стигнем до никъде. Спрете това.
Мамо.
Застреляй я.
Хайде! - Не мога. Бягай.
Брайън, укрепи ли къщата? - Всичко, освен задната врата.
Ще я оставим за изход. - Ами мама?
Ще се погрижа за теб, Джуди. - Странно, но не боли много.
Малко е изтръпнало.
О, боже. Брайън ревльото. Малко ако се запъне нещо...
Виж, имаме много вода.
Ходихме до магазина, имаме спагети, боб, всичко.
Нямах нищо от това като млад и пак се справих.
Брайън, научи се да разчиташ на себе си.
Да не мислиш, че на правителството му дреме за нас?
Не знам за следващия живот, но в този
мъжът трябва да се научи за се грижи за себе си.
Ами мама?
Съединените щати са нападнати.
Терористите успяха за разпространят вирус,
от вид непознат в историята на нашия свят.
Тате.
Брайън, ще те пребия, ако пак си отвориш устата.
Но мама... - Майка ти е по-корава
отколкото си мислиш.
Просто я ухапа зомби.
Какво?
Белият дом разпространи бюлетин, приписващ нападението
на терористкия лидер Мохамед Мустафа.
Следва видео съобщението, появило се на Бъдни вечер
миналата година.
От години вие американците, тероризирате народа ни и обиждате Аллах.
Опитахте се да ни унищожите...
Пак мюсюлманите.
Тате, ухапаха я. Не си ли гледал филми за зомбита?
Брайън, знаеш, че съм по вампирите.
Вземи се в ръце, за бога.
Г- н Милър, оставих чантата си в колата на гаджето ми.
Може ли да се обадя на баща ми?
Опитахте се да ни унищожите, но ние сме живи.
Опитахте се да ни погълнете, но погълнахте себе си.
Татко, тя ще се превърне в зомби.
Трябва да я завържем, иначе ще ни нападне.
Безполезно е.
Това беше терористкият лидер Мохамед Мустафа...
Трябва да я изхвърлим навън.
Тя заплашва семейството ни.
Какво говориш? Мама е нашето семейство.
Не говоря за майка ти.
Фрида.
Какво? - Брайън, виж колието й.
Погледни телевизора.
Тя е терористка.
Този медальон е от майка ми. - Трябва да я изхвърлим.
Да не сте луди? - Ние имаме правото
да се защитим. - Не, татко,
това означава да я убием. - Г-н Милър, аз съм родена тук.
Помисли малко. Принстън?
Кой знае къде е била всъщност.
И как Али има такъв успех с кафето,
след като аз се провалих?
И като стана въпрос, кои са единствените хора в града, които не се хранят там?
Ти, аз и мама. И ние не сме заразени. Съвпадение?
Мама е заразена! - Не мисля.
Боже.
Да. - Хей.
Чакай.
Добре, готов съм.
Татко, трябва да вържем мама.
Добре, Брайън.
Фрида, ще ти задам няколко въпроса.
Татко, стига. - Брайън, млъкни!
Г- н Милър, това е откачено. Познаваме се от години.
Медальонът е на майка ми.
Фрида, отпусни се.
Ние няма да не нараним.
Добре. - Какъв цвят има паспорта на САЩ?
Това пък какво... - Фрида, ще те хвърля на зомбитата.
Добре, син. Син. - Добре.
Добре. Виждаш ли?
Трябваше да кажеш тъмносин.
Татко. - Добре, тъмносин.
Късно. - Тъмносин.
Слушай. Защо знамето на САЩ има 13 райета?
Те символизират първите 13 колонии.
Правилно.
Но повечето американски ученици го знаят.
Тате! - Така...
Какво знаеш за правенето на бомби?
Добър изстрел. Виж онзи при колата.
Да!
Харесва ли ти?
Хайде.
Спасителен хеликоптер. Спасени сме.
Нищо подобно. Това е хеликоптера на Канал 8.
Хей, виждаш ли ни? Спри!
Вземете ни, момчета.
Боже, тя беше на осем.
Ела тук! Да!
Трябва да се скрием.
Не можем да продължаваме така. - Умри!
Хайде. - Насам.
Г- н Лучио, пуснете ни. Навън има зомбита.
Не стреляйте. Пуснете ни. - Не! Отворете ни!
Пуснете ни. - Какво правите?
Отворете вратата.
Не! - Г-н Лучио!
Какво?
Тъп хомофоб!
Не, не! Това е до, за бога!
Добре, Фрида. Да предположим, че това е името ти.
Изяж тази шунка.
Откъде взехте... - Колебаеш се.
Добре, ще я изям.
Мамка му. Това брои ли се?
Защо терористите ще атакуват порт Гембъл?
Именно, защо терористите атакуват Порт Гембъл?
Да, защо? - Точно това те питам.
Не, това е моят отговор. - Аз съм този, който...
Ти трябваше да кажеш... Махни се от главата ми!
Лукава си като леопард.
Но ще получа това, което искам.
Пази я. Сега идвам. - Татко,
ако ще я измъчваш, няма да стоя и да гледам.
Само ще й покажа как действат уредите.
Защо? Тя ще признае всичко, каквото искаш?
Именно. - Но ако няма какво да признава?
Няма да ме откажеш от правата ми като американец.
Татко, ти си от Канада. - Вече не съм.
Помисли от нейна гледна точка.
Сигурността на първо място. Работилницата.
Господи, какво са направили на дъщеря ми?
Какво направихте на моята Фрида?
Къде я отведохте?
Какво са направили на дъщеря ми?
Къде са я отвели?
Фрида, къде си, мила?
Дерек? Дерек Блейн? Ела.
Ела при тате, шибан боклук такъв!
Кейси!
Не, Кейси! Не!
Не!
Къде е Фрида, по дяволите?
Не говориш ли английски?
Кейси.
Кучи син.
Това е за теб, Фрида!
Махнете се, зомбита.
Мис Банкс, насам. - Елате насам.
Хайде.
Елате.
В12, В12. Витамин В12, дами и господа.
Някой има ли витамин В12?
Колко билета, скъпи?
Сигурно се шегувате. Навън е пълно със зомбита.
Момчета, помогнете ми. - Хайде.
Не ме ли чу? Зомбита!
Не може да излезете, г-не. Не разбирате.
Разбирам. Приятна вечер, господа.
Не, не.
Не излизайте.
Г- жо Ръдърфорд, как сте тези вечер?
Ще ви кажа нещо, моето момиче, надявам не съм прекалено остър, но...
Това е моята кръв.
Какво правите? Г- н Уедърби има нужда от помощ.
Не излизайте, отче. Не излизайте!
Отче, включете външните лампи.
Добре, всички да се успокоят.
Не се доближавайте до прозорците. - Намалете лампите.
Бингото се отменя.
Ще ни трябват чукове. - И дъски.
Благодаря, кмете. Знам какво е това.
Ще се консултирам с томовете. - Какви томове?
Уикипедия. Веднага идвам.
Има бисквити на масата. И лимонада.
Брайън, стига...
Познаваме се от деца.
Това са глупости.
Фрида, преструвай се заради него.
Да се преструвам? Да си седя спокойно? - Той само те плаши.
Няма да ти направи нищо. - Няма да стане.
Той само говори. - Отвържи ме, моля те.
Кажи му каквото иска. - Какво? Че съм терористка?
Че нося зомби бомба в сутиена?
Няма правилен отговор.
Права си.
Тогава, отвържи ме.
Хайде, освободи ме.
Искам да съм свободна, Брайън.
Нали сме съседи?
Аз винаги съм чувствала нещо
към теб, знам, че не сме си играли заедно
и не сме излизали, но аз те наблюдавах.
Наистина.
Дори гледах пиесата, на която ме покани.
Значи...
Значи мислиш, че...
Мислиш, че аз и ти...
Да, но не и ако баща ти ме измъчва.
Хайде, отвържи ме.
Пусни ме. Хайде, хайде.
Хайде, хайде.
Не мислите ли, че е добра идея
тези демони да се изядат един друг?
Знам, мила, но стой там.
Ще дойда още сутринта, обещавам.
Просто я притискай.
Да, знам, мамо. Знам.
Правят от мухата слон. Не е...
Повярвай ми, добре сме.
Дали Том си призна? Чудесен въпрос.
Ще си помисля малко.
Горе-долу. Майка му ни прекъсна.
Трябваше да го видиш как говори само.
"Аз лапам пишки, мамо. " Беше много забавно.
Добре. Обичам те.
Поне докато сме тук не може ли да се правиш на нормален?
Как? - Дръж се нормално.
Нормално.
Това ли е нормално?
По-нормално е от твоето. - Вярно, ти си по-нормален от мен,
но пак те обичам. - Не.
Братя и сестри,
кметът и аз ще се възползваме от възможността
да посрещнем новодошлите в нашата църква
и в Армагедона.
Това е денят на Страшния съд.
Това е денят, за който ви говоря цял живот.
Това е денят, в който Бог ще раздели праведните
от грешниците.
И чистите ще наследят Земята.
Не правете грешки, приятели.
Не е случайно, че Страшния съд заварва всички ни тук,
на сигурно в Неговия дом.
Защото навън са грешниците.
Унитаристите, гейовете, прочойсърите;
обречените, в чиито души живеят демони,
които се проявиха, за да завладеят телата и умовете им.
Това е нощта, в която Исус ще слезе...
Ами брат ми?
Кейси беше добър човек,
един от най-преданите ти последователи, а сега
той е един от тях.
И ти казваш, че това е така, защото е лош?
Това може да е от токсините в Порт Гембъл.
Помислете - потене, посивяла кожа, кръв от носа.
Мис Банкс. Шерил.
Кейси беше добър човек.
Но той не е съвсем невинен.
Нали? - Кучи син.
Дали е възможно вирусът на Кейси
да не е резултат от някакви научни магии?
А той се е заразил, защото животът му е бил пълен
с грехове и злодеяния? - Нямаме време за това.
Трябва да защитим от зомбитата цялата сграда.
Лари, Том, Ланс, заковете всички прозорци.
Тези неща могат счупят стъклата.
Г- жо Хапенстенс, Клайв, пресметнете хранителните припаси.
Колко време можем да оцелеем тук?
Мис Банкс е абсолютно права.
Но забравя едно важно нещо.
Ние трябва да проверим душите си.
Трябва да се освободим от последните следи на греха.
Аз ще опростя всички ви,
за да съм сигурен, че няма да се превърнете
в едни от тях.
Не се бойте, приятели.
Защото на наша страна е най-великото зомби в историята.
Исус Христос.
Г- н Милър, Джо, аз не съм терористка.
Не съм терористка.
Аз съм вашата съседка.
Джо!
Тишина! - Не! Не!
Божичко! - Брайън, за бога...
Добре, Фрида, още веднъж те питам.
Какво става, по дяволите?
Ти се побърка. Това става.
Хайде, Фрида, кажи, скъпа. Хайде!
Боже. - Извинявай.
Добре.
Господи. Господи.
Добре. Може да седнете. Ще ви прочета доклада.
Както знаете, ние сме заобиколени от кръвожадни канибали.
Добре ли си? - Да.
Но изпуснахме ферибота. - Да.
Добре ли се правя на нормален? - Справяш се.
Превърна се от Ричард Симънс в Том Круз.
Имаме импровизирани оръжия за всички,
включително и двата пистолета, които Лари донесе в църквата.
Винаги готов, скъпа. Давам всичко, каквото имам,
освен това пищовче.
Аз не одобрявам оръжията, така че внимавай, моля те.
Дадено.
Остана само още един проблем, кметът Бъртън.
Напълно очевидно е, ме кметът е заразен с болестта на зомбитата,
и мисля, че трябва... - Чакай малко, Шерил.
Аз лично удостоверявам чистотата и силата на безсмъртната душа на кмета.
Отче Хагис, не оспорвам личността на кмета Бъртън,
нито верността на вашата теория. Но погледнете го.
Очите му са жълти.
Имам глаукома. - Кожата му е сива.
Имам екзема. - Не предлагам нищо крайно.
Казвам само, че трябва да ви подложим на карантина,
докато не разберем... - Чакай малко. Аз създадох този град.
Аз съм кмет откакто на острова имаше само няколко бунгала.
За мен няма скандали.
И нямам скрити афери.
Не нападам личността ви... - Ти какво имаш?
Провален брак. Спадащ успех на учениците с всяка година.
Може даже да си лесбийка. - Кмете, чуйте се само!
Очерняте репутацията на най-добрата ни учителка,
за да се опазите от карантината.
Очевидно вие се превръщате в един от тях,
но искате да си останете тук и да ни изложите на опасност.
Да, копеле мръсно!
Недей да ми се правиш на голям кмет!
Кучко!
Леле. Чу ли ехото? Върха съм.
Яко. Мамка му, идва насам.
Синко, би ли си разкопчал якето?
Да не се отклоняваме.
Хал, недей. - Да не криете нещо, Том?
"Аз съм с него"?
Приятели, това е война.
От една страна сте вие, чистите.
От другата - грешниците, които ще се превърнат в зомбита.
Трябва да вземем страна.
На чия страна си ти, Том?
Педалите - вън! - Педалите - вън!
Тишина. - Мястото им не е тук.
Тишина. - Изхвърлете педалите.
Засрамете се.
Как смеете? - Хагис...
Не, Хал.
Това не е редно.
Те са деца на Бога.
Вие сте по-лоши от чудовищата навън.
Засрамете се от себе си.
Просто трябва да ги обърнем.
Тате? Тате?
Тате?
Кифличке?
Фрида!
Съжалявам, тате. Съжалявам, че си тръгнах.
Всичко е наред.
Татко, всички са мъртви. Дерек е мъртъв.
Права си.
Обиколих всички улици, за да те намеря.
Сега ще си почина.
Всичко свърши.
Всичко, което изградих. - Не.
Отиде си. - Всичко е наред.
Можем да започнем отначало, когато това свърши.
Момчето с пиците се опита да си отмъсти,
но се погрижих за него.
Уволних го.
Знаеш това.
Не се тревожете, момчета.
Вече не използваме електричество.
Електричество? - Абсолютно хуманно е. Наистина.
Имаме няколко хомосексуални записа, които ще ти пуснем,
и ще те включим на системи,
за да причиним отвращение. - С теб съм.
Не.
Извинете, не обяснявам много добре обръщащата машина,
но тя работи. Кълна се.
И е напълно безболезнена. - Вижте, пуснете ни, става ли?
Ние ще... - Не мога да ви пусна навън.
Там е прекалено опасно.
Тази машина използвахме върху Гари Принс. Помниш ли го, Том?
Стана истински ангел, когато завърши лечението.
О, Боже.
Това се казва дух. Елате в стаята за обръщане.
Имате цяла стая за това?
Е, моят офис, но когато свършим, ще бъдете като всички нас.
Ще бъдете свободни. - Стига се опъвай.
За ваше добро е. - Тед, няма да ти позволя
да измъчваш момчетата.
Отворете вратата! Пуснете ме!
Пуснете ме!
Хал?
- Отворете вратата!
Хал. - Копелета! Пуснете ме!
Хал, ще ми помогнеш ли с Шерил?
Отче Хагис, имайте милост.
Пуснете ни навън. Ще се оправим и сами.
Ще се пържите в Ада.
Скапани копелета! - Успокой се.
Когато свършим,
ще познаете истинския живот,
без тегобата на гонението и на греха.
Аз се храня от гонението и греха.
Има много неща освен тях.
Толкова се вълнувам. Не съм го използвам от онези дни.
Това е в случай че повърнеш.
Пали го.
Съжалявам, скъпи. Съжалявам.
Това ли е?
Това ли е хомоеротично?
Виждаш ли? Вече работи.
Отворете вратата.
Хал? - Пуснете ме!
Изглеждаш зле, Хал.
Чуваш ли това?
Не изглеждаш добре, Хал. Искаш ли още сироп за кашлица?
Никой да не мърда! Горе ръцете!
Ще го застрелям.
Кълна се в името на майка ми, ще боядисам стената с мозъка му.
Добре. Клайв, развържи Ланс.
Хагис, отвори вратата и пусни мис Банкс.
Всички да отидат в ъгъла. Мърдайте.
Дойдоха да ни спасят. Всичко свърши.
Хайде, момчета.
Не, Хал.
Хал.
Остави го, отче. Късно е. - Не.
Не, ще аз го обърна.
Силата на Бога може всичко.
Имаме малко недовършена работа с теб.
Кучко!
Този път няма да ми избягаш.
Фрида!
Фрида.
Съжалявам, Фрида. Съжалявам.
Фрида!
Фрида, съжалявам. Моля те, Фрида.
Прощавам ти. - Фрида, съжалявам. Увлякох се.
Няма нищо нередно в теб.
Фрида!
Махайте се, копелета!
Махайте се, мръсни копелета.
Помисли през какво преминахме заедно. Работихме заедно,
за да направим града по-добър.
Спомни си, Хал.
Искаш ли да се помолим?
Силата на Бога те призовава...
Господи, прости ми. Опитах се.
Остави го!
Вземете.
Не. Не. Не. - Да, знам. Вземете го.
Не.
Мис Банкс. Мис Банкс!
Мис Банкс!
Не стреляй. Аз съм гей.
Аз съм Фрида. Да вървим.
Заразени ли сте?
Не. - Не.
След 29 седмици
Краят на карантината
Стоя на площада на трагично известния Порт Гембъл,
където днес се обявява краят на шестмесечната карантина.
Макар че духът е приповдигнат и научихме много,
остават много въпроси.
Къде е Мустафа и как успя да разпространи вируса?
Лечим ли е вирусът и възможно ли е да се появи отново?
Макар че Порт Гембъл празнува,
много от роднините на хората се изучават задълбочено
и е трудно да се излезе от сянката
на заразата и смъртта.
Дан Кембъл от Порт Гембъл.
Как беше?
Стори ми се че един кичур мръдна.
И най-важното...
Благодаря. - Благодаря.
Здравейте, педали. - Здравей, джихад. Къде беше?
Къде мислиш? В седмия кръг на Ада.
Но се радвам за вас. Ню Йорк, нали?
Ако не са обрали апартамента, винаги ще има едно канапе за теб.
Канапе?
Извинявай, Фрида. Може да спиш на легло.
Ти ни спаси ни живота.
Слушай, Фрида.
Клиентите не знаят какво пише.
Велма, това е горма сабзи.
Знам, скъпа.
Но сега не е момента да слагаме иракска храна в...
Виж, Велма...
Ако клиентите не искат, да не я поръчват. Нали?
Виж, Фрида.
Отдавна стоиш в този ресторант.
Не искаш ли да излезеш? Не искаш ли да излезеш на въздух?
Момчета,
не, заета съм. Благодаря.
Както кажеш.
Просто не стой постоянно тук.
Няма. - Идвай ни на гости.
Искам да те видя на Източното крайбрежие.
Ще дойда.
Благодаря, момчета. - Чао.
Чао. - Обаждай се.
Добър ден, скъпи съграждани.
Добре дошли на първия Ден на зелената светлина.
Защото не можем да защитим един остров,
или една държава, яко искате, само с мир.
Имаме нужда от силна полиция.
Имаме нужда от засилено присъствие на Гражданска защита на острова.
Защитата започва от вас и мен.
Трябва да бъдем въоръжени и бдителни срещу бъдещите заплахи.
Трябва да сме готови да докладваме всяко подозрително поведение.
Да, ние страдахме. Да, загубихме добри хора.
Но нека почетем паметта им, като си възвърнем това, което бяхме.
Да изградим силен Порт Гембъл, обединен и жив.
Затова ви каня да направим първата си стъпка като един човек
в безопасните, бистри води на колективното ни бъдеще.