Miau!
CORPORAȚIA MEDIA MAIHOU CONCURS DE PIAN ANIVERSAR
SALA DE REPETIȚII
GIMNAZIUL SUMIYA
- Grozav! - A lovit-o zdravăn!
Ce frumos se duce!
ZDRANG!
Fir-ar să fie!
Nu trebuia să scoți untul din ea!
Adu mingea, Tsubaki!
Măiculiță!
Iar a trimis-o în afara terenului?
- Pa! - Pa!
Vai de mine! Un cadavru!
Mai bine o șterg.
Au...
Tu ești, Kousei. Ce bine că nu-i altcineva!
Tsubaki? Când ai ajuns aici?
Ce? Geamul e spart? Văd roșu-n fața ochilor!
Iar l-ai spart? Abia îl reparaserăm!
Valoarea jucătorului e dată de numărul de geamuri sparte.
Lovești prea tare! Las-o mai moale!
Nu joc dacă nu execut lovituri bune!
E ultima mea vară în gimnaziu. O să câștig Coroana Triplă!
- Trebuie să fac curățenie. - Ascultă-mă!
Fărașul... Fărașul...
Iar va trebui să-mi cer scuze? Și să raportez stricăciunile.
E periculos!
Dacă-ți tai vreun deget?
Și ce dacă?
Vecini și prieteni din copilărie.
Parcă ați fi căsătoriți. Nu-i așa, porumbeilor?
Nu suntem căsătoriți!
Ce faci cu telefonul mobil? Nu aveai antrenament de fotbal?
Nu intra încălțată, Watari!
Director adjunct chelios și prostănac! Ne-a certat o oră pentru un geam spart?
Măcar a durat doar o oră, nu?
Am fost silit să stau cu ea. Pune-te în locul meu!
Oricum, școala n-avea ce să caute în calea mingii mele!
N-am dreptate?
Pe mine nu mă deranjează. Fetele îmi fac galerie de la geamuri.
Vezi să nu!
Mor de foame!
Tu te gândești doar la fete și la mâncare?
- O să trec pe la magazin. Veniți? - Vin cu tine.
Și eu!
Nu e aiurea? De ce a țipat și la mine?
Înghețata e delicioasă! Îmi fac rezerve.
Nu te ascult.
Kousei, tu intri la daune colaterale.
A țipat la tine, dar scrii și două scrisori cu scuze?
Floare la ureche!
Am grijă de ea de când s-a născut, m-am obișnuit.
Când a stricat un pod într-o excursie...
Când m-a aruncat de la zece metri în apă...
- În clasa a treia? - Mi-am văzut moartea cu ochii.
Mai taci!
Deși sunt singur la părinți, parcă am o soră-problemă.
- Ești băiat bun, Kousei. - Glumești, nu?
Dar, Kousei, nu exagera cu bunătatea!
Știi cum se zice: băieții buni rămân cu buza umflată.
Hei! Keiko mi-a trimis mesaj! Trebuie să plec!
- A câta e? - A treia.
Ce or vedea toate la el? E extrem de superficial!
Dar Watari e băiat bun, să știi.
E dușmanul tuturor fetelor!
Și ție, Kousei?
Nu-ți place nicio fată?
Miwa spunea așa...
Cică, atunci când ești îndrăgostit, totul pare mai viu colorat.
Nimeni nu s-ar îndrăgosti de mine.
Pesimistule!
N-ai pic de sclipire în privire! Avem 14 ani, să știi!
Ochii n-au sclipire pentru că-s negri.
Poftim! Ești un încuiat, ca de obicei. Pricepi ce spun?
N-au sclipire! Ești adolescent, ar trebui să-ți fugă ochii după fete!
Cască ochii!
Tsubaki, ce ochi mari ai!
În ochii lui Tsubaki, sigur total pare mai viu colorat.
Nu ca în ochii mei.
Când ajunge acasă tatăl tău?
- Într-o lună, poate două. - Deci nu știi sigur.
- Depinde de nevoile clientului. - Așa e.
Dacă se întâmplă ceva, familia ta te va ajuta.
Oricum, m-am obișnuit singur.
- Bine. Ne vedem mâine! - Bine, pa!
Alo? Îmi pare rău! Voiam să-l întreb azi, dar am uitat.
Bine, mâine sigur întreb. Nicio grijă.
Dacă-l rog să... Da, desigur.
Nu-ți face griji, bine?
Am ajuns acasă!
Mamă.
Miwa zicea așa...
„Din clipa în care l-am cunoscut,
viața mea s-a schimbat.
Tot ce vedeam, ce auzeam,
ce simțeam...
Totul în jur a început să prindă culoare.”
Dar, în ochii mei,
totul e de un alb-negru monoton.
Precum partiturile. Precum clapele de pian.
Din toamna în care am împlinit 11 ani,
n-am mai putut să cânt la pian.
Nu ești pe fază!
Ce reacție plictisitoare!
Ce înțelegi tu din tinerețe? Doar o dată în viață ai 14 primăveri!
Iar tu stai singur în clasă, după ore.
- Ce asculți? - Nu trage de ele!
E noua piesă a trupei Goose House?
Melodia din reclamă?
Pe bune?
Kousei, mâine e sâmbătă. Ești liber, nu-i așa?
Nu neapărat.
Deci ai planuri?
O colegă de clasă m-a rugat să i-l prezint pe Watari.
Și ne vedem mâine.
- Vino și tu, Kousei! - De ce aș face asta?
Dacă voi fi singură cu fata și cu Watari va fi ciudat.
Îți imaginezi ce siropoși vor fi.
Dacă am fi patru ar fi perfect.
În plus...
Am auzit că fetei îi place muzica clasică.
Tu cânți la pian. Ați avea despre ce vorbi.
Dacă epuizăm subiectele, puteți vorbi despre instrumente...
Dar eu...
Nu mai cânt la pian de doi ani.
Mincinosule! Ieri cântai, în laboratorul de muzică.
- Lucram. - La ce?
Transcriu după ureche piese noi. Pentru karaoke.
Nu era neapărat nevoie să cânți la pian.
Verificam cum sună.
Există o grămadă de alte slujbe temporare.
Mie mi se pare...
că te agăți cu disperare de muzică.
Erai mult mai interesant când cântai la pian, Kousei.
Era visul mamei mele...
Să ajung pianist de talie mondială.
Mama avea o școală de muzică și-mi dădea lecții
zi de zi, ore în șir.
Mă lovea. Țipa la mine.
Nu mă slăbea nici când plângeam.
Vei ajunge celebru în Europa, în locul meu.
Dacă așa vei fi fericită și te vei face bine...
atunci voi continua.
Când se apropia în sfârșit un concurs european, acum trei ani...
mama a murit.
Urăsc pianul.
Dacă încă mă agăț de el înseamnă doar că nu am altă pasiune.
Dacă-mi iei pianul, rămân fără nimic.
În urma sa a rămas doar un ecou neplăcut.
Nici azi nu-l aud.
Întârzie.
Trebuiau să vină cu cinci minute mai devreme.
Ei m-au invitat.
O fi vreun semn? Alungă spiritele rele?
Sunt pantofi de fată, nu?
Ce-i asta?
Un dres?
O muzicuță? Cântă bine.
Miwa zicea așa...
„Din clipa în care l-am cunoscut, viața mea s-a schimbat.
Tot ce vedeam, ce auzeam, ce simțeam...
Totul în jur a început să prindă culoare.
Întreaga lume a prins a străluci.”
Lacrimi.
Am suflat prea tare.
Hei!
N-a venit niciun porumbel!
Ciudat.
E nevoie de o goarnă, altfel nu merge.
Adică de o trompetă.
Oricum, nu de o muzicuță.
Granițe, rasă, ecologie... Nimic nu contează în muzică.
Să încercăm împreună!
S-o facem!
Ce frumoși sunt!
Sunt Muzicanții din Bremen.
Iată porumbeii!
Prima furtună de primăvară!
Pălăria mea!
A zburat!
Hei, tu!
Acum n-o să mă mai mărit!
Iartă-mă! E o coincidență miraculoasă.
Dresul meu!
- Tu... - Instrumentele nu-s arme!
Obsedatule! Nu scapi așa de ușor! Perversule!
Nu pricepi că-i o coincidență?
Muzicuța mea!
Flautul meu!
Nu-i văd. Oare ne așteaptă în alt loc?
Tsubaki, e chiar așa de drăguță fata asta?
Fetele nu-s obiective când se judecă una pe alta.
Kao!
Bună, Kao!
Tsubaki!
Să începem cu începutul.
Ea e colega mea, Kaori Miyazono.
Mă bucur să vă cunosc!
Și...
El e Ryota Watari. Nu pare, dar e căpitanul echipei de fotbal.
Încântat.
E foarte drăguță! Bravo, Tsubaki!
- Îmi face plăcere. - Încântat!
Ce prefăcuți!
Mi-e rușine că sunt așa de fascinat.
Nu că ar conta, dar el e Amicul A.
Iartă-mă pentru mai devreme.
Dacă scoți vreo vorbă, te ucid, obsedatule!
Pare o creatură din iad.
- Ce politicoasă ești! - E un fleac!
Kousei!
I-ai luat-o înainte. Ai abordat-o primul. Ești mare șmecher!
- A fost o coincidență miraculoasă! - Ce te stropșești așa?
Dar ai ghinion.
Kao îl place pe Watari.
Azi ești doar personaj secundar.
Ești „Amicul A”, ajutorul lui Watari. Las-o baltă!
Cine ar vrea o scorpie ca...
Urmez eu! Trebuie să plec!
- Unde pleci? - Acolo.
- E cumva... - Sala Towa.
Azi cânt acolo.
Sunt violonistă.
Violonistă? Grozav!
Nu-i așa? Să mergem, Kousei!
Nu, mersi.
Vino și tu!
Când am împlinit 14 primăveri...
Eu...
EPISODUL 1 MONOTON-COLORAT
Îmi iau zborul cu tine.
EPISODUL 2 AMICUL A
Subtitrarea: Irina Para