LETO 1627
Mladi d'Artagnan se odpravi v Pariz.
Sanja, da bi se pridružil kraljevim mušketirjem.
Želja se mu uresniči po srečanju s slavnimi Athosom, Porthosom in Aramisom.
D'Artagnanovo novo, pustolovščin obilno življenje je polno nevarnosti.
Največja med njimi je vohunka kardinala de Richelieuja, skrivnostna Milady de Winter.
Kdaj si prispel v Pariz, d'Artagnan? –Danes zjutraj.
Trije spopadi v treh urah? Če te ne bi bilo treba ubiti,
bi te povabil na pijačo. –Pil boš na moje zdravje.
Constance …
Vidim, da sem ti pri srcu.
Pazi se ljubezni, d'Artagnan.
Še nikoli nisi ljubil?
Bila je tako lepa, tako čista … Bila je begunka.
Pri 15. letih se je poročila z markizom,
toda od njega je doživljala vse mogoče grozote.
Samo branila se je,
pa vendar je bila obsojena na ožigosanje z vročim železom.
Kasneje pa na vislice.
Komu služite, gospa? –Verjetno hudiču.
Imaš iskrico v očeh, d'Artagnan.
Iz nje bom prižgala ogenj, ki te bo požrl.
Kraljevina Francija je razdeljena na dva tabora: katoliškega in protestantskega.
Zarot, umorov in izdaj je na pretek. Država je blizu državljanske vojne.
Vaš brat, Benjamin de la Fere, je zagovornik La Rochella.
Benjamin!
Ustvarili bomo protestantsko republiko. Monarhijo bomo zadeli v srce.
Vojna je neizbežna. Izberi stran.
Gaston de France, ali vzameš Marie de Bourbon za svojo ženo?
Vzamem.
Razglašam vaju …
Pazite! Zaščitite kralja!
Mušketirji so preprečili poskus umora kralja. Kdo je poslal atentatorje, ni znano.
Močne sile se skrivajo v temi, pripravljene storiti vse, da prevzamejo oblast.
Imate vojno in kmalu boste dobili državo.
Hvala bogu, vaš čas je prišel, gospod.
Constance!
TRIJE MUŠKETIRJI 2. DEL: MILADY
Naša ujetnika, Bradincourt in Breumont,
tista, ki stojita za poskusom atentata na Njegovo veličanstvo,
sta bila najdena umorjena v svoji celici.
Kdaj se je to zgodilo? –To jutro.
Sta imela čas priznati? Lahko preberemo pismo?
Ne. Na žalost to še ni vse. Oče Rougon, ki smo ga nameravali zaslišati,
je izginil brez sledu. Njegovi prostori so umazani s krvjo.
Načrtovalec spletk se želi znebiti svojih partnerjev.
Vaša milost,
rotim vas, da ostanete na varnem v prestolnici, dokler ga ne ujamemo.
Ampak ali ne preti tukaj največja nevarnost, stotnik?
Bi Vaša eminenca raje, da se kralj odpravi nasproti svojim sovražnikom?
V tem nemirnem času kralj in Francija ne smeta pokazati strahu.
Včasih ni lahko izpolniti svoje dolžnosti.
Toda težje jo je opustiti.
Odšel bom v La Rochelle. Gaston bo glavni.
Zvežite preživelega, da ga bom lahko zaslišal. In vrzite očeta Rougona psom.
Po tvoji zaslugi je kralj napovedal vojno protestantom.
V redu. Popolno.
Odpravi se dol v kuhinjo, kjer te bodo nahranili. Okrepi se.
Potreboval boš moč za boj proti tej hudičici.
Ali molči? –Kot grob.
So jo že zaslišali? –Ja.
Skoraj mu je odgriznila prst.
Z mano bo govorila.
Enako mušketir. –Ne dvomim.
Lahko noč, grof.
Niti besede! Greva k ujetnici.
Na tvojem mestu bi se izogibal nepotrebnim srečanjem.
Veš, kdo sem? –Nimam pojma.
Če bi vedel zame, se ti ne bi tako mudilo.
Potem pa mi povej, kdo je na koncu mojega rezila.
Sem Henry de Talleyrand-Perigord, grof de Chalais, vodja Katoliške lige.
Veliko imen za takega škratka.
Lahko te naredim bogatega ali mrtvega.
Jaz ti lahko ponudim samo smrt, zato ne bodi preveč pameten. Hodi!
Brez besed!
Odpelji naju k zapornici. –Ubogaj.
Constance!
Ključi!
Alarm!
Kaj počneš?
Zgoraj! –Prihajajo.
Daj mi to.
Zadrži jih.
Vrata ne bodo zdržala!
Ne, bojim se psov!
Ujemite ju! Prinesite mi njuni glavi v La Rochelle.
Smem vprašati, kaj je bilo tako pomembno?
Ime tistega, ki je hotel ubiti kralja.
Naj uganem. Postaven, v vijolični obleki in z bradico?
Tako si čeden. Škoda, da si tudi neumen.
Morala bi biti prijaznejša do osebe, ki te je rešila pred smrtjo.
Nisi hotel rešiti mene, ampak Constance Bonacieux.
Počakaj. Kaj?
Ugrabili so jo, ker je videla obraze izdajalcev.
Kje je?
Vprašaj Comte de Chalaisa. On ima Constance.
Kaj si počela pri grofu?
Čim prej bi morala pridobiti dokaze. Bila sem neprevidna.
Ali razumeš, kaj je tukaj napisano?
Ne še.
Zmrznil boš, če se ne slečeš. –Ne skrbi zame.
Če se vrnejo, te bom potrebovala živega.
Bi se katoliški voditelj povezal s protestanti? To nima smisla.
Obe strani gresta v vojno. Samo kralj si želi miru.
In tvoj Richelieu?
Kardinal ima avtoriteto monarha.
Če pade, bo padel tudi on. Zakaj bi ga potem hotel ubiti?
Ti je nerodno? –Ne.
Sploh ne.
Koga se bojiš? Sebe?
Ali mene?
Preveč si domišljaš.
Kdo je rekel, da si želim to? –Tvoje oči.
Tvoj glas.
Tvoje telo. Vse.
Oprosti, toda moje srce pripada Constance.
Nehaj.
Če jo ljubiš, pozabi nanjo. Mogoče ji lahko rešiš življenje.
Mi smo morilci, D'Artagnan, če ti je to všeč ali ne.
Kjer smo mi, tam je smrt.
Nisem kot ti. –Veš, da si.
Naj te hudič ugrabi.
Nehaj! Pusti me!
Hej.
Kje je ona? –Ne vem.
Me slišite, Milady de Winter? Vem, da me slišite!
Odšli ste z nečim, kar vam ne pripada!
Dal vam bom deset sekund.
Deset sekund, da vrnete, kar ste nam vzeli.
Sicer bo vaš prijatelj umrl.
Deset, devet,
osem, sedem …
Mislila sem, da bo trajalo malo dlje. –Lahko bi pomagala.
Nobenega lajanja nisem slišala.
Brez zamere.
"Brez zamere."
PALAČA DRUŽINE DE LA FERE
Je res, da boš šel v vojno?
Ja.
Zato sem prišel sem. Da se poslovim od tebe.
Sicer ne bi prišel?
Seveda bi, toda zavedati se moraš, da je tvoj oče vojak.
Bog je to izbral zame.
Zato ne pozabi bremena, ki ti ga bom danes naložil na ramena,
čeprav tega nisi zahteval.
Veš, sin, morda se ne bom vrnil iz La Rochella.
Veš to?
In če umrem,
moraš tudi vedeti, da moja smrt ni bila zaman
in da lahko s ponosom nosiš svoje ime,
ker boš nekega dne postal grof de la Fere.
Joseph! Joseph?
Obljubi mi, da se boš vrnil!
Obljubim.
Kje je druga žival?
Ima nalogo, ki jo vsi, razen Porthosa, najraje opravijo sami.
D'Artagnan se moti, kvantiteta ne vpliva na kakovost.
V redu, razumel sem.
Gospod?
Kaj je?
Kaj delaš? Aramis?
Aramis?
Tvoja mama piše, da si noseča! Kaj to pomeni?
Pojdi stran, to je samostan! –Ničesar mi nisi povedala.
Porthos? –Matilda! Tako lepa si!
Pogovarjava se.
Vidim. –Pridi.
Dobro jutro, sestre. Lahko računam na vaše gostoljubje?
Krščansko usmiljenje bom doživel na kakšni žimnici. Bo tukaj v redu?
Matilda d'Heblay že ne bo neporočena mati.
Kdo je oče? –Ne spomnim se.
Mi ne boš povedala? Tudi prav.
Tretji mesec. Imam prav?
Junija si bila na posestvu. Mama mi je povedala.
Prirejena je bila zabava. Kdo je prišel? Izkoriščevalci, tisti običajni?
Bralinguet? Ne, on ima rumene zobe. Caudaveine je prestar.
Mortemare s svojo zoprno ženo. To je on zapeljal? –Ne!
Eden od Balestancev? Bom imel nečaka po degeneriku?
Se ti nikamor ne mudi? Se zunaj ne odvija vojna?
Vojak.
Vojak je! Vedno so ti bili všeč.
Že vem. Villeneuve de Radis!
Aramis!
Porthos, rotim te! Ne dovoli mu, da ubije očeta mojega otroka!
Kje je? –Na poti v La Rochelle.
CESTA V LA ROCHELLE
Umakni se s poti! –Jaz samo … Athos!
Kaj pa se ti je zgodilo? –Nič drugega kot beda.
Usiham. Pridi. Ne bom te poslušal, dokler ne popijem pijače.
Draga prijateljica mi je nekoč dejala:
"Stojiš tukaj, a tvoje misli tavajo drugam."
Še vedno nobene vesti glede gdč. Bonacieux?
Ne, zato sem zaskrbljena.
Ampak bojim se tudi zate.
Poskušali so te ubiti.
Svojo usodo daješ v roke nekomu, ki mu ne zaupaš.
Zgrozim se ob misli, da imaš kardinala de Richelieuja za sovražnika Francije.
Nikomur ne smeš zaupati.
Tudi tebi ne?
Zaradi lastne varnosti.
Kraljev brat. –Samo poglejte to lepoto!
Močno me spominjaš na najinega očeta.
Ponosen sem, da si mi zaupal poveljevanje. Nisem več zdržal.
Danes odhajam.
Obljubi, da boš pazil nase. –Obljubim.
Pa tudi to, da ti bom povsod povrnil moč. Z dobroto ali prelivanjem krvi.
Pojdi že. Pojdi k svojim četam!
Ker si bom premislil.
VOJNO TABORIŠČE V LA ROCHELLU
Povem vam: de Chalais je bil tisti, ki je ugrabil Constance!
Povedal mi bo, kam jo je skril, sicer ga bom razkosal na koščke.
D'Artagnan, pomiri se. Grof ni kakršenkoli idiot.
Ne, on je izdajalec!
Mislil sem, da se mušketirji ne bojijo nikogar. –Štiri tisoč mož ima.
Vse to si izvedel od Milady de Winter, kaj?
Ja.
Ki je streljala nate in poskušala ukrasti Buckinghamovo ogrlico.
Toda de Chalais jo je dal zapreti!
Tam je bila zaradi tega. Athos …
Lahko dešifriraš?
Ne, ampak … –Kako potem veš, koga krivi?
Bodi previden, D’Artagnan. Ta ženska te je začarala.
Dovolj sem slišal. Pismo bom odnesel stotniku de Trevillu.
Se pretvarjamo, da smo preudarni in ponoči ropamo nemočne ženske?
Kje je pismo? –Nimam ga več.
Ne verjamem ti. –Nehaj.
Nehaj!
Kje je pismo? –Pravim ti, da ga nimam!
Ne smem.
Ti si Athosova žena!
Si prepričan, da je mrtva? –"Ona"?
Dekle, o kateri si mi govoril.
O čem govoriš?
Milady ima na svojem hrbtu znamenje, cvet lilije.
Videl sem jo.
Nemogoče.
FORT ROYAL
Okrepili smo pristanišči Saint-Martin-en-Re in Oleron.
Prevzeli smo tudi Fort Royal. Vojaki so v petih taboriščih:
na severu polk Aigle, na jugu Alincourt,
na zahodu Champagne z Lorraine in na vzhodu Villequier.
Citadela je obkrožena.
In Angleži?
Buckingham je s svojo floto izplul iz Portsmoutha.
V La Rochelle bodo prispeli najkasneje v treh dneh.
Če ga bomo ubranili, jih bo prišlo še več. Osredotočimo se na mesto.
Zravnajmo jih z zemljo. –In potem?
Carcassonne?
Pau? Castres?
Montauban? –Dajmo zgled.
Naj vsak heretik ve, koliko stane nasprotovanje kralju.
Želim, da La Rochelle pomeni konec vojne, ne pa začetek nove.
Nočem prelivati ​​francoske krvi.
Trdnjavo smo obkolili in jo odrezali od sveta.
Padla nam bo v roke kot preveč zrel sadež.
Si našel svojega častnika? –Ali lahko malo zasebnosti?
Aramis, počakaj.
Kaj boš storil, ko boš srečal gospoda Villeneuva de Radisa?
Pogovorila se bova o Matildi. –Kaj pa, če se on ne bo hotel?
Vseeno me bo poslušal. –To se bo slabo končalo.
Pogovarjala se bova vljudno in plemenito.
Stavim tisoč dukatov, da ga boš izzval na dvoboj.
Nimaš jih toliko. –Pomembno je, da jih imaš ti.
Jih imaš?
Vas ni strah stati v dosegu topov?
Vitez d'Heblay, kraljevi mušketir.
Slavni Aramis, torej. Kaj te je pripeljalo sem?
Lepotica po imenu Matilda.
Pisala mi je, da namerava vstopiti v samostan. –In?
Na njenem seznamu je bilo veliko stvari,
toda nič ni prepričalo ali ganilo moje vesti.
Imam le eno sestro, stotnik. –Sem lahko iskren? –Nisi že?
Ne bom se poročil s tvojo sestro. To bi naredil samo zaradi denarja.
Brez zamere, ampak tako kot jaz nisi bogat.
Naj jo tolaži dejstvo, da so tako žalost kot užitki minljivi.
Kaj pa čast? –Hranim jo za bojišča.
Ne daješ mi izbire. Oltar ali dvoboj.
Tisoč dukatov zame.
Ne. –Kako to misliš?
Ne. Odličen mečevalec si.
In če te po nekem čudežu ubijem, te bo eden od tvojih prijateljev maščeval.
Dajem ti svojo besedo, da nobeden od njih … –Besedo?
Tukaj si, ker besede ne pomenijo veliko. –Brani se!
Gospoda, plemenitost!
Da me ne bi želel za svojega svaka, razumem,
toda d'Heblay je družina, bogata s posestmi in nazivi.
In vi, gospod, čeprav brez bogastva, ste od narave vredno obdarjeni.
Svetli lasje, lepa polt in takšna moč!
Kdo je ta ženin? –Ne govori tako …
Kaj? –Bodi tiho, pogovarjava se.
Okusil boš svinec. –On je moj.
Ne več. Pridi sem!
Gospoda …
Na položaje!
Kaj počneš tu? –Kaj se dogaja?
Matilda, prisežem, nisem jaz kriv … –Ne!
Samo hotel sem ga … –Ubila te bom!
Pomiri se! –Izpusti me!
Villeneuve je umrl na fronti! Rešil je tvojega brata. –Kaj?
Začutil je grožnjo in ga zakril z lastnim telesom!
Kajne, Aramis?
Kaj? Ja!
Povedal nama je za tvoje pismo.
Za tvoje dolgo in čudovito pismo. –Ja. Preden se je pridružil Gospodu, je dejal:
"Naj bo Matildi v tolažbo, da so tako žalost kot užitki
minljiva stvar." –Minljiva stvar.
Bil je mož … –Mož časti!
Izgubil si se, mušketir. –Sploh ne!
Svetujem ti, da se obrneš nazaj. –Spusti me mimo.
Iščeš težave? –Že zdavnaj bi jih lahko našel.
Po tebe sem prišel. –Kdo bi me lahko iskal?
Stotnik de Treville.
Si mušketir? –Zakaj? Ali ne izgledam tako?
Ne vem. Si Gaskonec? –Seveda. Iz ekvatorialne Gaskonje.
Jasno sem se izrazil.
Ti Athos ni povedal? –Ja, je.
Odlično je posredoval vaše ukaze. –Kaj natanko?
Ne približuj se grofu de Chalaisu.
Stotnik, toda on je izdajalec! Bil je tisti, ki je želel … –Vem.
Je del zarote, ni pa vodja.
Ni dovolj močan, da bi napadel samega kralja.
Grof bo odgovarjal za svoja dejanja, vendar ne pred tabo.
Francoski vojaki, angleška vojna flota se približuje.
V zaliv bo vstopila jutri zvečer z zalogami za protestante.
Imamo ladje v Saint-Martin-en-Re in Oleron, da jo odbijemo.
Pristanek je potrebno za vsako ceno preprečiti.
Ponoči se moramo infiltrirati v citadelo.
Pojdite skozi mesto in zajemite topništvo iz Verižnega stolpa.
Potrebujemo dve prostovoljni četi.
Za samomorilsko misijo, s peščico ljudi. Brez podpore in brez možnosti umika.
Redki se bodo vrnili živi. Toda ta žrtev ne bo zaman,
kajti darovana bo v imenu kralja, Boga in Francije.
Gospod? –Ja, Vaša eminenca?
Častnik, ki je mislil, da bi bil tak napad izvedljiv,
mi je prenesel svojo gorečo željo, da bi odšel prvi v boj.
Kdo je ta tip? –Grof Chalaisa.
Potem boste vi vodili ta napad. Lahko naredite korak naprej.
V čast mi je, gospod.
Kdo bo …
Stotnik de Treville.
Ko gre za takšen napad, se kraljevi mušketirji ne morejo izogniti.
TRDNJAVA LA ROCHELLE
To je zate. –Hvala, Vedi.
Vzemi Biblijo.
Napadli bodo nocoj.
Mušketirji!
Borite se, da umrete, jaz pa vas vodim tja, kjer vas čaka smrt. Vsi za enega …
In eden za vse!
Gremo.
Pojdimo.
Gremo.
Odvrzite orožje!
Obkoljeni ste, stotnik.
Svojim ljudem ste obljubili smrt. Ena poteza in obljuba bo izpolnjena.
Gospodje, dobrodošli.
V preteklosti sem vas prosil za določene storitve, gospod.
Zdaj vam ponujam svojo.
Danes ste pokazali svojo dobro voljo, grof.
Če pa ste tukaj, to pomeni, da vas je gospodar zapustil.
Kaj nam lahko ponudite?
Razen njegove glave?
Stotnik, prihranite nam pokol in se predajte.
Podrejam se samo božji volji in lepim damam.
Ko vidim vaše najboljše vojake, vem, kako zelo so vas prestrašili moji možje.
In prav je tako.
Toda moram vprašati, kdo varuje vaše stolpe?
To noč bomo zagotovo umrli, vendar kot zmagovalci.
Ogenj!
Stotnik je ranjen!
Umik!
Ogenj!
Kje je Constance? Kje je?
D’Artagnan!
Poskrbite zanj.
Bo preživel? –Prezgodaj je reči. Izgubil je veliko krvi. Sestra, povoj.
Pridi. Naredili bomo vse, kar bo v naši moči.
Obljubi mi, da me boš poklicala, če pride k zavesti.
Kadarkoli. Jaz sem d'Artagnan, mušketir.
Bom.
Na kocki je življenje mlade punce.
Obljubim, d'Artagnan. –Hvala.
Na zmago! –Na stotnika!
Treville bo kmalu odpuščen iz bolnišnice. –Porthos je tu.
Rekel bo, da nima ničesar za piti. –Kakšna suša!
Isaac du Vallon de Bracieux de Pierrefonds. Prijatelji me kličejo Porthos.
Idris Aniba, princ Asinije. Za svoje prijatelje Hanibal.
Na tvoje zdravje, Hanibal.
Pridite, v vasi mora biti še nekaj sodov. –Gremo.
D'Artagnan … –Pridem.
Gospod Bog, ničesar si ne zaslužim in ničesar nočem zase,
vendar te rotim, prizanesi ji.
Zasluži si biti srečna.
Če misliš, da ji tega ne morem zagotoviti,
jo vzemi stran od mene,
toda prosim, daj mi znak, da je še živa.
Doktor!
Prebudil se je! Prišel je k zavesti.
Bil si pogumen vojak.
Ponosen sem, da sem se boril ob tebi.
V imenu Očeta in Sina in Svetega Duha.
Naj ti Gospod odpusti grehe, ki si jih storil s svojimi očmi,
sluhom, besedo in dotikom.
Naj moje roke uničijo moč demona, ki te obseda.
Spustite me mimo. Naj si sam utrem pot?
Mušketir?
Vem, kaj ste tvegali, da ste grofa pripeljali sem.
Vi ste, tako kot vsi drugi, goreli od želje, da bi mu sodili za njegovo izdajo.
Toda Bog ga je poklical k sebi, da bi ga osebno kaznoval.
Brez Angležev bomo z razdeljevanjem hrane preživeli kakšen mesec ali dva.
Prvemu, ki bo omenil predajo, bom zarinil bodalo v srce.
In ga obrnil proti sebi, če to kdaj storim sam.
Gaston ne bo držal besede!
Če postane kralj, nas bo izdal, tako kot je izdal Chalaisa.
To nam ne bo dalo neodvisnosti.
Šel bom v London. Vrnil se bom z Buckinghamovimi vojaki.
Kaj, če zavrne?
Ne bo zavrnil. Prepričal ga bom.
Poglej, kdo je prišel. –Počakaj malo.
Zakaj je tukaj?
Zaradi istega razloga kot mi? –Zaradi praznovanja zmage?
Stavim, da mu je všeč, da ga ženske našeškajo.
Počakaj tukaj, kmalu se vrneva. –Ne bom se premaknil.
Spal bom do pomladi. Sporočita, če bo kaj novega.
Kaj, če mi Buckingham ne zaupa?
Imaš vse argumente, da zajeziš njegovo nezaupanje.
Še danes pojdi na ladjo in nas razbremeni tega bremena.
Athos, si v redu?
Pojdi po d'Artagnana! Hitro!
Upam, da se bo eden od teh velikih dogodkov, ki bodo spremenili podobo sveta,
zgodil, medtem ko boš v Londonu.
D'Artagnan!
Ali Vaše eminence ne skrbi dejstvo,
da je ta naloga v Angliji podobna samomorilski misiji?
Ljubezen do Francije varuje pred mnogimi strahovi.
Moraš biti res slepo zaljubljen, da se ne bojiš vislic.
Ko sva se prvič srečala v zaporu, si mi zagotovila, da si vse,
kar si naredila, naredila iz ljubezni.
Ni ljubezni brez dokaza o njeni moči.
S kakšnim dokazom pa bi te razveselila Francija?
Z vnaprejšnjim podpisom na praznem dokumentu.
Varno zavetje pred vašim peresom, ki bo potrjeval, da je bil namen vsega,
kar sem naredila in kar še bom, izključno za veličino Francije.
Pridi, hitro!
Tu je tvoj podpis.
Vaša eminenca …
Zdaj, ko sem prejela navodila glede vašega sovražnika,
lahko še jaz omenim svojega?
Imaš sovražnike? –To so mušketirji.
Tega nočem poslušati. –Mušketirji so vojaki.
Vsak dan umirajo v službi Francije.
Kdo je tam?
Tvoj mož.
Kaj hočeš?
Tvoj konec.
Ti ni bilo dovolj, da si me enkrat že ubil?
Ali pogled na moje viseče truplo ni pomiril tvoje jeze?
Kakšen zločin sem zagrešila, razen tega, da sem te ljubila?
Zate sem bila pripravljena na vse. Pustil si mi doživeti vse! Najboljše.
In najhujše.
Mislila sem, da me ljubiš tako, kot sem jaz tebe. –Saj sem te.
Ljubil sem te.
Ne glej me tako!
Drugače ne znam.
Kako je najin sin?
Ali se me spomni? –Ne približuj se mi.
Se spomni pesmi, ki sem mu jo pela?
Mi boš oprostila?
Odpuščam ti.
Miruj!
Premakni se, pa te bom ubil!
Potem ne boš nikoli izvedel, kje je Constance.
Streljaj, d'Artagnan!
Tisti večer so jo preganjali de Chalaisovi možje. –Streljaj!
Lahko bi umrla pred tabo.
Hvala bogu, vaš čas je prišel, gospod.
Iz tvojih ust v božja ušesa.
Spustite me!
D'Artagnan!
Ugrabili so jo na kardinalov ukaz. Rešila sem ji življenje!
Nujno sporočilo za kardinala.
Glasnik iz kraljevega tabora.
Kje je? Naj ostane tam, sicer ti bom razstrelil glavo!
Kakšna škoda, da nočeš službovati zame.
Z mojim razumom in tvojim pogumom …
Kje je Constance Bonacieux? –Ne vem.
Zakaj sprašuješ, če ne želiš slišati odgovora?
Vi ste jo ugrabili, gospod. –Ja, prav zares.
Ampak to ni tisto, kar si vprašal.
Kaj ste naredili z njo?
Poslal sem jo v božjo hišo.
Vaša eminenca. –Vaše veličanstvo.
Kaj je tako nujno? Težko mi je tako zapustiti kralja.
Želel sem govoriti onkraj dosega določenih oči in ušes.
Nekaj ​​vam moram povedati.
Ne marate me, gospa. Ne zamerim vam, niste edini.
Ampak vi me ne marate iz napačnih razlogov.
Motite se glede mene. Vedno sem zaščitil kralja.
Tudi pred vami. –Kako si drznete!
Vem, kdo je hotel ubiti kralja. In vem, da niste bili vi.
Kdo? –Ne boste mi verjeli.
Toda morda boste verjeli svoji zaupni služabnici.
Constance! –Vaše veličanstvo …
Verjetno boste mislili, da govori pod grožnjo. Vam jo bom zaupal.
Prišel bo dan, ko bo kralj prisluhnil njenim in vašim besedam.
To ni res. –Kraljica je v Luconu.
Šest ur jahanja za dobrega jahača na dobro spočitem konjičku.
Vprašaj jo, če lažem.
Če je to res,
potem vas prosim za odpuščanje.
Govorim resnico.
Plačal mi boš za to žalitev.
Ne streljajte!
Protestanta. Bila sta na poti v Anglijo.
To sta imela pri sebi.
Privežite ju na sramotilni steber.
Denar pa razdelite svojim ljudem. Zaslužijo si ga.
PALAČA V LUCONU
Vaše veličanstvo … Oprostite mi, ker vas motim,
vendar se moram pogovoriti o nečem pomembnem. Sicer se mi bo zmešalo.
Vstani, mušketir.
Vaše veličanstvo bo verjetno mislilo, da se mi je zmešalo,
toda kardinal trdi, da vam je zaupal Constance.
Govori resnico.
Constance je živa?
Ja. Ni ti mogla pisati, ker gre za njeno varnost.
Kje je? Ali jo lahko vidim? –Poslala sem jo na varno.
Vaše veličanstvo … Prosim vas!
Kje jo lahko najdem?
V Londonu je. Pri vojvodi Buckinghamskem.
Hvala.
Pravijo, da lahko človek preživi dva dneva brez hrane ali pijače.
Ubijte vsakega, ki se jima približa.
Bomo videli, kaj so pripravljeni storiti za svoje tovariše.
Ubili te bodo. –Kakšen človek bi bil, da bi pustil svojega brata tako umreti?
Prav. Grem s tabo.
To je moj boj.
Kdo bi bil jaz, da bi pustil svojega prijatelja tako umreti?
Upam, da mi boš oprostil.
Mušketir? –Ja, gospod. Athos de la Fere.
Bodite pripravljeni streljati.
Constance je v Londonu!
Aramis?
Kaj se je zgodilo?
Benjamin?
Pusti me. Pomisli na svojega sina. –Počasi, pomiri se.
Ob tebi sem.
Trmast si, d'Heblay.
V pristanišču čaka ladja.
Ustrelite jih. –Odsvetujem.
Idris Aniba, princ Asinije. Za svoje prijatelje Hanibal, za vas pa princ.
Tako me kliče moj boter Ludwik. Francoski kralj.
Zdi se mi, da uživaš v svojem delu.
Ne naprezaj se preveč. –Vem, da te privlačim.
Slišiš? –Kaj?
Pridi sem. Bobni.
Ne! Srce ti razbija!
Ja! –Ne.
Všeč sem ti. To lahko vidim.
Nepoboljšljiv si. –To je res.
In lahko potrpim malo mučenja.
Stotnik de Treville, trije vaši možje so izpustili protestantskega zapornika.
Po ukazu kraljevega brata vas moram aretirati.
ZEMLJE VOJVODE BUCKINGHAMSKEGA
Je vse v redu, gospa?
Bolj strah kot bolečina.
Poslal bom po pomoč.
Medtem vas bom odpeljal v palačo. Lahko boste na varnem in toplem.
Bog vas je poslal k meni.
Oprostite mi, da ste morali čakati. Pravkar so mi povedali.
Me veseli, gospodična … –Lady Clarick.
Prosim, počutite se kot doma, lady Clarick.
In kdo je gospod, ki mi izkazuje toliko pozornosti?
George Villiers, vojvoda Buckinghamski, vam na uslugo.
Vaše veličanstvo! Kako naj se vam zahvalim?
Da sprejmete povabilo na večerjo?
Vaša gostoljubnost vam je v čast, vendar si je ne bi nikoli upala vsiliti.
Takoj ko popravijo mojo kočijo …
Ta teden sem izgubil 23 ladij in ogromno vojakov.
Še eno razočaranje bi mi zlomilo srce.
Tega pa si ne želim. –Hvala.
Moj konjenik je pokazal pobudo. –Bil je pravi gospod.
Še ena pohvala in ga odslovim.
Spomnil bi se, če bi se že srečala,
pa vendar me vaš glas spominja na nekaj, kar ne morem umestiti.
Verjetno izraz hvaležnosti.
Lepo od vas, da se nama boste pridružili. –Vama?
Gostim dobro prijateljico iz Francije. Ali znate francosko?
Malo.
Oprostite, ker sem pozna.
Milady? –Se poznata?
Spoznali sva se v okoliščinah, ki niso bile zelo … –Lady Clarick?
Dovolite mi, Vaše veličanstvo, da vas vprašam …
Kakšna usoda čaka Milady de Winter?
Jutri ob tem času ne bo več predstavljala bremena za Anglijo.
In boste izdali ta ukaz brez obžalovanja?
Brez najmanjšega obotavljanja.
Našli smo prazen dokument, ki ga je podpisal sam Richelieu.
Če se ti ženska smili, ji odnesi Sveto pismo.
Oprosti.
Izbrala sem slab trenutek. Spala si.
O čem lahko sanja zaspanec kot o sladkem prebujanju?
Ali mi ne zameriš?
Ti si edina nedolžna v tej zgodbi.
S kraljevim soglasjem ti prinašam svojo Biblijo.
Ali ga skrbi moja ali njegova lastna odrešitev?
Krivec, ne glede na zločin, ki ga je storil, je svet pri Božjih nogah.
Bog, ki ljubi mučence, včasih dopušča obsodbo nedolžnih.
Poskušala si ga ubiti.
Ta vojna bo katastrofa za Francijo in Anglijo.
Kaj je vredna ena smrt, če reši na stotine življenj?
Ne poskušam te prelisičiti.
Takšne usode, kot je moja, ne želim niti tebi niti komu drugemu.
Lahko kaj naredim zate?
Prosim te za eno uslugo.
Prinesi mi nož.
Samo za minuto, prosim. Nisem jezna nate, ampak nase.
V minuti boš rešila mojo čast. –Se boš ubila?
Bog zapusti tistega, ki zapusti samega sebe.
Če me hoče kaznovati, bo imel za to vso večnost.
Bolj me je strah moške krutosti.
Vse so mi že pobrali, zato nimam kaj izgubiti.
S tem bi postala sokriva za tvojo obsodbo.
Že dolgo sem obsojena.
Verjela sem v svobodo.
In tisti, ki sem mu dala vso svojo ljubezen, moj mož,
se je izkazal za najslabšega med vsemi moškimi. Moški …
Odkar sem postala ženska, so me jemali, zlorabljali, varali …
Vendar me ne bodo ubili!
Moje življenje je bilo njihovo, smrt pa bo moja.
Naredi to zame. Zanašam se nate. Navsezadnje si ženska.
Razmisli čez noč, zjutraj pa boš naredila, kar ti bo velevalo srce.
Kmalu bomo prispeli.
Vzemi to Sveto pismo.
Nosi ga s sabo. V njem boš našel odgovore na svoja vprašanja.
Na sodni dan bo Gaston plačal za svoje izdaje.
Prosila si me za nekaj, česar ti ne morem dati.
Lahko pa ti dam priložnost, da pobegneš.
Obtožili te bodo izdaje.
To ni nič v primerjavi z usodo, ki čaka tebe.
Pohiti, da se ne spametujem.
Želim govoriti z vojvodo. –Naročil mi je, naj vas ne poslušam.
Kaj počnete? Ne!
Ob molitvah razmislite o svojih dejanjih, gospa.
Motite se! Jaz sem Constance Bonacieux!
Nisem Milady! Izpustite me!
Izpustite me!
Prosim, izpustite me!
Prosim! To je napaka!
Obesili bodo vohuna kardinala Richelieuja.
Pokažite usmiljenje!
Jaz nisem Milady! –Constance?
Constance je!
Njene roke so ledeno mrzle!
Pokličite zdravnika!
Prihaja k zavesti.
D'Artagnan? –Ja. Ob tebi sem, ljubezen moja.
Hotela sem ti pisati. –Vem. V redu je. Zdaj sem ob tebi.
Odpeljal te bom daleč stran od tod.
Constance? –Kje si? –Tukaj, ljubezen moja.
Tukaj sem!
Ne bom te zapustil! Nikoli te ne bom zapustil.
Ostal bom ob tebi.
Večno me boš morala prenašati.
Ne!
Ne …
Moji možje so ji sledili. Obkoljena je.
Požgali boste celotno graščino!
Ona je zanetila ogenj, da bi blokirala naš vhod.
Ubila je že tri ljudi.
Pokaži se!
Pridi ven!
Ubila si Constance.
Rekla sem ti, da jo pusti pri miru. Posvarila sem te.
Hudič si.
D'Artagnan!
PARIZ
Začenjam obravnavo. Prosim, sedite.
Stotnik de Treville, obtoženi ste storitve kaznivega dejanja,
zaradi katerega so padle glave višje od vaše.
Čigave? –Ne veste, kaj ste storili?
Aretirali so me na podlagi naloga, ki mi ga niso hoteli pokazati.
Obtoženi ste zarote s sovražniki kraljestva,
kraje državnih skrivnosti,
izpustitev vohunov.
Obtoženi ste izdaje!
In kdo mi to očita? Razen vaše domišljije?
Jaz. Jaz sem tisti, ki vas obtožuje tega.
Nisem si predstavljal vaših ljudi, videl sem jih …
Stražarji! Zgrabite jih in jih privedite pred sodišče!
Ti gospodje imajo podpis na praznem dokumentu.
Res? Čigav podpis? Kraljevi? –Ne, gospod.
Njegove eminence.
Mušketir, pokažite mi.
Pomirite se, prosim.
Sodišče opozarjam, da takega dokumenta ni mogoče diskreditirati.
Če je verodostojno, bi morali poslušati to pričanje.
Vaše pismo, Vaša eminenca?
Vaše veličanstvo, napad na Vašo kraljevo visokost
je razkril obstoj zarote v najvišjih krogih oblasti.
Poznamo vojakov rek: "Prijatelje spoznaš od daleč, sovražnike pa od blizu."
Infiltrirali smo se v protestantski tabor, da bi razvozlali to zaroto.
Če hočeš razkrinkati izdajalce, se moraš včasih pretvarjati, da si njihov privrženec.
Bilo je tvegano, toda sramežljiv ljubimec ne bo nikoli srečen.
Za uspeh v ljubezni je potrebna drznost.
Preidite k bistvu. V ljubezni je treba tudi dokončati dejanje.
Stotnik de Treville in Njegova eminenca
imajo v lasti šifrirana pisma, najdena pri subverzivnih ljudeh.
Zahvaljujoč temu Svetemu pismu.
Omogočilo bo njihovo branje. Tako boste izvedeli ime izdajalca.
Stotnik, svoj sedež boste prepustili nekomu, ki je veliko višje od vas.
Državo vodijo premisleki, ki jih s svojo pametjo ne morem dojeti. Prestar sem.
Imaš možgane celega polka, stotnik.
Od zdaj naprej je to tvoj čin.
Ne morem sprejeti.
Dal sem že obljubo, ki jo moram držati.
Izgubil bo.
Kakšno veselje te je videti v formi! Postajaš debelejši od moje sestre.
Kar zadeva Matildo … –Ja?
Mislim, da sem končno odkril očeta njenega otroka.
Plemič? –Ja. –Vojak?
Toda nežen in plemenit? –Seveda.
Mi bo všeč? –Mislim, da. –In Matildi? Saj jo poznaš …
Mislim, da ne bo ravnodušna. –Se je pripravljen poročiti z njo?
Nedvomno.
Kakšno olajšanje!
Večno ti bom hvaležen. Kot brat si mi.
Svak. Če me tvoj oče blagoslovi.
Če tvoja namera, da si oblečeš kasado, še vedno velja, bi želela, da naju poročiš.
Zate bom oblekel sveta oblačila, sestrica. –Hvala!
Athos?
Ali odhajaš? –Ja. To je zame preveč.
In za grofa de la Fere prepozno.
Me boš pustil samega?
Še vedno si mlad.
Izjokaj svoje solze, d'Artagnan.
Iz srca, polnega ljubezni, mladosti in življenja.
Verjemi mi, želim si, da bi lahko jokal kot ti.
Margaret?
Tukaj si.
Prosim, oprostite mi! Nič nisem mogla storiti.
Joseph?
Prevod: Marinko
V SPOMIN NA MARTINUSA VAN LUNENA
Preuzeto sa www.titlovi.com