Som de fleste levende væsener,
forbinder duen hurtigt det at røre knappen med en belønning.
Men når en timer løfter lågen automatisk hvert 20. sekund,
undrer duen sig -
"Hvad har jeg gjort for at fortjene det?"
Hvis den baskede med vingerne på det tidspunkt,
vil den fortsætte med at baske - overbevist om at dens handlinger
har en afgørende betydning for det, der sker.
Vi kalder det for "due-overtro."
Oversat af MettieBettie.
MR. NOBODY
Hvad har jeg gjort?
Hvordan er det gået siden sidst?
- Kender jeg dig? - Vi ser hinanden hver uge.
Jeg er Dr. Feldheim.
- Og hvem er du? - Nobody.
Nemo Nobody.
Det er et usædvanligt navn, synes du ikke?
Nogle gange kalder man mig Mr. Craft.
Hvem?
C-R-A-F-T.
"Can't Remember A Fucking Thing."
Hvad var det første spørgsmål, jeg stillede dig?
- Det ved jeg ikke. - Kan du sige mig, hvor gammel du er?
Jeg er 34.
Jeg blev født i 1975.
Prøv at kigge på dine hænder?
Du skal ikke, hvis du ikke vil.
Der er et spejl foran dig.
Nej. Jeg...
Hvilket år er det?
2009.
Jeg er 34.
Jeg er født den 9. februar 1975.
Så må det jo være din fødselsdag.
Jeg er 34.
Jeg er 34!
Jeg bliver nødt til at vågne op!
Lad være, Nemo. Solen gør ondt i mine øjne.
Hey, mester.
Godmorgen, mine små engle.
- Tid til skole, okay? - Hmm.
Kom så.
Elise, jeg kører børnene i skole.
- Paul, vær stille. - Jeg hedder ikke Paul.
Paul?
Far...
Paul, du skal ikke vække din far.
Elise.
Det er mig, Jean.
- Er jeg død? - Gå ud og leg, Paul.
- Hvem er Elise? - Jeg kender ingen, der hedder Elise.
Du er så træt, Nemo. Du skal hvile dig.
Jeg tænder fjernsynet for dig.
Jeg går ind...
- Solen gør ondt i mine øjne. - Hvad?
Solen gør ondt i mine øjne.
Nemo, dine venner er her.
Hej, Nemo.
Hvordan har du det i dag?
Ved du, hvem jeg er?
Vi er meget bekymrede for dig, Nemo.
Vi vil gerne have dig tilbage på kontoret snart.
Mrs. Nobody.
Dette er Julian Marshall.
Direkte fra New New York hospital,
hvor vi skal se det sidste afsnit i serien, "De Sidste Dødelige."
Mr. Nobody er 117 år, og han er ikke blevet telemoriseret!
Han har heller ikke én af de fantastiske stamcelle-kompatible grise.
Live på WWB -
vil Mr. Nobody være den sidste mand på Jorden, der dør af alderdom.
- Mr. Nobody... - Den Sidste Dødelige.
Den sidste dødelige.
Så, Doktor,
der er ingen spor af hans identitet i de Nationale Arkiver.
Intet omkring hans fortid.
Vi ved ikke, hvem Mr. Nobody er.
Det gør han heller ikke selv.
Vores patients hukommelse er svækket,
men det er ikke unormalt for hans sygdomsstadie...
for meget gamle minder at dukke op i mange detaljer.
Lad os prøve noget nyt.
Jeg tænker på en gammel metode.
Jeg kan ikke love noget.
Måske vil små dele af hukommelsen vende tilbage.
Måske sker der ingenting.
Er du villig til at prøve?
Du føler dig meget afslappet.
Du hører kun min stemme.
Dine øjenlåg bliver tunge.
Dine arme og ben bliver tunge.
Jeg tæller nu til tre.
Når jeg siger tre...
vil du falde i søvn.
En.
To.
Husk tilbage til den dag, du kom hertil.
Tre.
Du sover.
SOV.......
Husk endnu længere tilbage.
Når jeg siger tre...
En...
To...
Tre.
Husk tilbage.
Jeg kan huske engang for længe siden...
Længe før jeg blev født.
Jeg susede rundt med dem, som endnu ikke var født.
Når vi ikke er blevet født, ved vi alt.
Alt der vil ske.
Når det er din tid,
sætter Glemslens engle en finger på din mund.
Shh.
Det laver et mærke på overlæben.
Det betyder, man har glemt alt.
Men englene overså mig.
Så skal man finde en far og en mor.
Det er ikke nemt at vælge.
Blond og blå øjne. Det er alt, jeg kræver.
Andrew!
Det ville være godt for den lille ikke at være helt alene.
Du bliver her.
Det er naturligt at tænke på babyer, når man når en vis alder.
I hvert fald for kvinder.
- Det er meningen med livet... - Med livet. Jeg var ikke færdig, kære.
Det er meningen med livet.
Det er ikke sådan, at vi gerne vil have et barn.
Men vi gik i seng med hinanden.
- Det er en vigtig erfaring. - Det er en vigtig erfaring, ja.
Jeg tror, det ville hjælpe min mand, hvis vi fik et barn.
Han skulle hedde George. Ikke sandt, George?
Vi havde en hund, men han døde.
Til sidst valgte jeg dem, fordi damen lugtede godt,
og manden sagde...
Tja, jeg kan fortælle dig, hvordan vi mødte hinanden.
Det var forudbestemt. Har du nogensinde hørt om Sommerfugle-effekten?
Der var engang en far og en mor,
som hed "Far" og "Mor."
De fandt en sød, lille baby
og kaldte ham "Søde Lille Baby."
Den lille baby blev født der.
Han blev født den dag og ikke en anden.
Hans far og mor bor i nummer syv.
Alt, du ser, eksisterer.
Vi kan se det.
Jeg kan se Mors øjne. Men jeg kan ikke se mine egne.
Den lille baby kan se sine hænder, men han kan ikke se sig selv.
Så, er han virkelig til?
Er jeg virkelig til?
Bøh.
# Ælle bælle mig fortælle #
# Fang en baby i hans tå #
# Hvis han hyler lad ham gå #
# Ælle bælle mig fortælle #
# Min mor fortalte, jeg skulle vælge den allerbedste #
# Og det er dig #
Moren har en børste til sit hår og læbestift til sine læber.
Hun lugter godt.
Faren har et ur og hår på armen.
Uret siger "tik-tak".
Hvis babyen falder, klapper Moren i hænderne.
Hun siger, "Bravo."
Bravo.
Hvorfor er jeg mig og ikke en anden?
Så der kommer et frisk højtryk ind i morgen.
Det vil medføre klar himmel hele weekenden.
Så find grillen frem.
Hej.
Hvorfor kan vi huske fortiden og ikke fremtiden?
Når man spørger Mor, siger hun,
- "Stop med at spørge hvorfor." - Stop med at spørge hvorfor.
- "Det er kompliceret." - Det er kompliceret.
Ja.
Det er okay - Jeg.. jeg er journalist.
Hospitalet tillader ingen interviews. Jeg vil bare gerne stille dig nogle spørgsmål.
En af mine venner er sygeplejerske her. Hun hjalp mig med at komme ind.
Hvad er klokken?
14:12.
Hvor har du det fra?
Jeg lånte det af Universitetets museum.
Men det virker stadig.
Jeg har intet at sige til dig.
- Jeg... - Jeg er Mr. Nobody.
Manden som ikke eksisterer.
Kan du huske, hvordan verden var før quasi-udødelighed?
- Hvad? - Telemorisation.
Uendelig fornyelse af celler.
Hvordan var det, dengang mennesker var dødelige?
Der var biler, som forurenede.
Vi røg cigaretter. Vi spiste kød.
Vi gjorde alt det, man kunne i det her hul, og det var fantastisk.
For det meste skete der intet...
ligesom en fransk film.
Og seksuelt? Før sex blev forældet?
Der knaldede vi!
Man knaldede hele tiden.
Vi blev forelskede.
Hvad er klokken?
Hvad var der før Big Bang?
Tja, ser du,
der var ikke noget før, fordi før Big Bang -
Eksisterede tid ikke.
Tid er resultatet af selve Universets udvidelse,
men hvad vil der ske, når Universet er færdig med at udvide sig...
og bevægelsen bliver vendt?
Hvad vil arten af tid blive til?
Hvis String Theory har ret,
besidder Universet ni rumlige dimensioner
og en midlertidig dimension.
Vi kan forestille os,
at alle dimensionerne var snoet sammen til at starte med
og under Big Bang formede tre rumlige dimensioner sig -
dem vi kender som højde, bredde og dybde
og en midlertidig dimension - den vi kender som tid.
De andre seks forblev helt små - og samlet sammen.
Så hvis vi lever i et Univers af samlede dimensioner -
hvordan skelner vi så mellem...
illusion og virkelighed?
Tid, som vi kender den, er en dimension, vi kun oplever
på én måde.
Men hvad hvis en af de yderligere dimensioner ikke var rumlige
men midlertidige?
Hvis man blander kartoffelmos og sovs,
kan man ikke skille dem ad senere. Det er for altid.
Røgen kommer ud af Fars cigaret,
men det går aldrig tilbage.
Vi kan ikke gå tilbage.
Det er derfor, det er så svært at vælge.
Man bliver nødt til at træffe det rigtige valg.
Så længe man ikke vælger, forbliver alt muligt.
- Hej, Nemo. - Hej, Anna.
- Hej, Nemo. - Hej, Elise.
- Hej, Nemo. - Hej, Jean.
For Anna og Nemo er blevet forbundet i hellig ægteskab,
og har vidnet dette for Gud og hans følge.
For Elise og Nemo er blevet forbundet i hellig ægteskab...
Jean og Nemo har forenet sig...
Jeg erklærer hermed, at de må være mand og kone sammen...
Dem, som Gud har forenet, kan ingen skille ad...
Far siger, man kan forudsige præcis hvornår Mars vil være synlig -
selv om 100 år.
Men det pudsige er,
at Far ikke ved, hvad der vil ske med ham
om to minutter.
Far!
Det er ikke muligt - ingen kender til fremtiden.
Jeg kan huske det.
Du kan huske fortiden, ikke fremtiden.
Tro mig. Det kan jeg.
Nogen gange sker der ting, som jeg føler, er sket før.
Ja, det er deja vu.
Det sker for alle fra tid til anden.
Nej! Det er på grund af Glemslens Engle!
De satte ikke deres finger på mig!
Kom nu!
Tag fat! Hold fast!
En, to...
Skal Mr. Nobody have en naturlig død?
Skal hans tilværelse kunstigt forlænges? Stem nu!
Tryk X for kunstig forlængelse,
tryk 0 for at lade naturen gå sin gang.
Vi er straks tilbage.
Du kan også tage på ferie til Mars.
Book din rejse før Union-dag og spar op til 16.000 enheder.
Okay, Anna, kom så.
Så kyssede Faren og Moren hele dagen lang.
Nemo, har du besluttet dig?
Vil du med mig? Eller vil du blive ved din far?
Nemo!
Undskyld, men jeg forstår det ikke.
Blev du hos din far, eller tog du med din mor?
- Far, er det min skyld? - Selvfølgelig ikke.
Det er min skyld.
Jeg kan give dig et godt tilbud på denne type snørebånd.
Et meget godt tilbud.
Husk tilbage.
Nemo...
Nemo.
Det er tid til at stå op, skat.
Og ved du hvad? Du kommer for sent i skole.
Nemo, det er mig.
Jeg vil vædde med, du ikke har lavet lektier.
Skynd dig at blive færdig.
Jeg har inviteret en til middag.
Jeg regner med, at du holder din mund lukket.
- Hvordan var turen? - Den var god.
- Har du set nogle lækre lejligheder? - Ja, jeg har set et par stykker.
Nemo, lad være med at stirre sådan på andre mennesker.
Det er okay. Det er ikke noget problem.
Han har en evne til at få andre til at føle sig ubehageligt tilpas.
Det gør ikke noget.
Det sker på en lørdag...
Du sidder bag rattet i din bil...
Du fløjter...
Du overser togoverskæringen...
Lige pludselig dukker et tog op fra venstre.
Og du bliver mast.
Du er ikke sjov.
Nemo tror, han kan se fremtiden.
Det kan jeg. Jeg forudså Fars ulykke.
Ja, jeg har altid undret mig over, om det ikke var dig, der slap håndbremsen.
Ingen kan se ind i fremtiden, ingen ved, hvad der vil ske.
Jeg gør.
Hvis du kunne, så ville du vide, at du fik den.
Jeg vidste, du ville sige det.
Stolt af dig selv?
Hvorfor du systematisk ødelægger alt jeg...
Synes du ikke, jeg også har ret til at leve?
Du kunne være blevet hos din far, hvis du ville.
Stille, alle sammen.
Jeg vil gerne præsentere en ny elev i klassen.
Hendes navn er Anna.
Bare sæt dig, Anna.
Okay, lad os åbne op på side 215.
Det er læsestoffet fra i går aftes.
Vi skal snakke om klima og vegetationszoner
og vejrets elementer, der indgår i hver af disse zoner.
Der er fem elementer, der forårsager vejret, som vi kender det.
Atmosfærisk tryk...
Skal du ud at bade?
- Kom nu, vandet er skønt. - Nej, jeg...
Kom ud og bad med os. De er mine venner, kom nu.
De er nogle idioter.
Og jeg bader ikke med idioter.
Spasser.
Hvad i alverden fik mig til at sige, "Jeg bader ikke med idioter"?
Anna.
Nemo.
Ja.
Hvordan har du det?
Jeg har det godt.
Hvad med dig?
Ja, godt.
Er det dine børn?
Ja.
Nå, men vi ses lige pludselig.
Ja, øh...
Vi ses lige pludselig.
Hvad i alverden fik mig til at sige, "Jeg bader ikke med idioter"?
Skal du ud at bade?
- Kom nu, vandet er skønt. - Nej, jeg...
Jeg kan ikke svømme.
Undskyld?
Jeg kan ikke svømme.
Derfor.
Vær sød ikke at sige det til nogen.
Hey, skal du ikke med i vandet?
Nej, jeg har menstruation. Jeg bliver her.
Nemo holder mig med selskab.
Okay.
Skat? Jeg vil gerne introducere dig...
- Du har allerede mødt Harry. - Hej.
Og det her er hans datter, Anna. Anna, det er Nemo.
Hvorfor giver I ikke hånd?
Hvordan var arbejdet i dag?
Jeg fatter dem ikke.
Så snart jeg tænker på, hvor gamle de er.
Har de allerede været i seng sammen?
Det ved jeg ikke.
Jeg håber, de bruger kondom.
Jeg vil ikke have en lillebror.
Så vil jeg hellere dø.
Er din mor på p-piller?
Jeg aner det ikke.
Vi burde putte nogen i hendes morgenkaffe.
Det er som om, hendes hormoner er steget hende til hovedet.
Nogen gange kan jeg se fremtiden.
Det må da ikke være særlig sjovt at vide, hvad der skal ske.
Du er her stadig.
Faldt jeg i søvn?
Sommetider sover jeg ikke.
Så tænker jeg...
Jeg tænker på, hvordan det var.
Det er alt, jeg har tilbage.
Hvad ser du, når du kigger på mig?
En sur gammel mand der aldrig svarer på spørgsmål?
Som blander det hele sammen?
Som bliver holdt i gang ved at få sine måltider?
Se, det er ikke mig...
Mig...
Jeg går med shorts.
Jeg er ni år gammel.
Jeg kan løbe hurtigere end toget.
Jeg kan ikke mærke min smertende ryg mere.
Jeg er 15.
Og jeg er forelsket.
Jeg er forelsket.
Nemo?
Sover han ikke inde på kontoret?
Nej, jeg har lige kigget, og han er der ikke.
- Anna, har du set din bror? - Han er ikke min bror.
Nå, der er du. Sovet godt?
- Hvem er det? - Det er mig.
Det er mig, Far...
Nemo.
Din søn.
Selvfølgelig, søn.
- Hvor var du henne? - I butikken, Far.
Jeg arbejder altid i butikken efter skole.
En dreng på din alder burde gå mere ud.
Du kan altså godt lade mig være alene. Jeg kan klare det.
Det er ikke noget problem, Far.
Jeg kan godt lide at være hjemme.
Der er et kort fra din mor.
- Du har ikke læst det. - Nej, jeg læser det senere.
Vil du ikke gerne se hende en dag?
Jeg har ikke set hende i syv år.
Hvis hun gerne vil se mig, så ved hun, hvor jeg er.
Jeg har alt det, jeg har brug for, Far.
Alt er godt.
Efter tre måneder
og seks dages rejse...
var rumfærgen på vej...
direkte mod Krebse-tågen...
på linje med Uranus...
og dens fem måner.
Den nærmede sig omsider Mars og Kolonierne.
Ombord...
overvågede computeren passagerernes kunstige dvale.
Elise.
Jeg er ikke skør.
Kom nu, det er ikke så slemt.
Jeg sagde ikke noget ondt.
Skal vi gå, Nemo?
- Undskyld mig? - Skal vi gå? Han er så kedelig.
Du drukner.
- Hvor kender du mit navn fra? - Vi går på samme skole.
Du har aldrig lagt mærke til mig. Du lægger aldrig mærke til nogen.
Har du en kæreste?
Hvad? Er du bøsse? Hvorfor har du ikke en kæreste?
Det ved jeg ikke...
Jeg vil ikke have en.
Fortæl mig om dig selv.
Du plejede at tisse i bukserne - alle ved, du er mærkelig.
Du er altid alene...
Snak.
Eller sig noget. Kom nu...
Tyngdekraften på Mars er 0,38.
Det er tre gange mindre end på Jorden.
Overfladen er dækket af jernoxid-støv.
Du er utrolig.
- Løft din hånd og sig, "Jeg sværger." - Hvorfor?
Lov mig at hvis jeg dør, så spreder du min aske på Mars.
Det er anslået, at det vil tage seks til otte måneder at rejse til Mars.
Sig "Jeg sværger."
Jeg sværger.
Vi var naboer, da vi var små.
Det er Elise.
Kan du ikke huske det?
Elise.
Jeg følte, jeg havde set dig før.
Ja, det hedder deja vu.
Og signalet fra øjnene går fra hukommelsen...
Nej, det er ikke det.
Et andet liv så?
Nå, men...
Jeg huskede dig.
Vi må hellere lade være.
Du kender mig ikke, og jeg er ikke et godt menneske.
Hvorfor siger du det?
- Elise, vent! - Jeg ringer til dig.
Du har ikke mit nummer.
Hvad sker der, når vi forelsker os?
Som et resultat af bestemte stimuli
frigiver hypothalamus en kraftig udledning af endorphiner...
men hvorfor lige præcis den kvinde eller den mand?
Sker der en frigivelse af lugtfri pheromoner,
som matcher vores genetiske signal?
Eller er det fysiske træk, vi genkender?
En mors øjne...
En duft der stimulerer et lykkeligt minde.
Er kærlighed... en del af en plan?
En omfattende krigsplan mellem to formeringstilstande.
Bakterier og virusser er aseksuelle organismer.
Ved hver celledeling, hver multiplikation -
muterer de og gør dem selv perfekte, meget hurtigere end vi gør.
Vi modarbejder dette med det hårdeste våben af dem alle:
Sex.
To individer, som mikser deres gener,
blander kortene og skaber et individ, der modstår virusser bedre.
Jo mere forskellige han eller hun er.
Er vi så ubevidst tilskuere i en krig mellem to formeringstilstande?
Okay, alle sammen, det var alt for i dag.
Hvordan var det?
Vil du høre sandheden?
Okay, det var godt. Det var rigtig godt.
- Hej, skatter. - Jeg bliver lidt forsinket.
Det er okay.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker dig mere.
- Mig mere. - Mig mere.
- Okay. - Snyder.
Okay, vi ses senere.
Jeg har altid kunne lide fisk.
Jeg havde aldrig troet, at de også ville kunne lide mig en dag.
Du er helt afslappet.
Dine øjenlåg bliver tunge.
Husk tilbage.
Husk tilbage...
Nemo...
Pis.
Anna...
Vi løber lige nogle ærinder. Vi er tilbage om en time.
Anna, dæk dig! Du bliver solskoldet.
Jeg vil have dig.
Jeg vil også have dig.
For altid.
Hvad end der sker.
Der er intet liv uden dig.
Intet liv uden dig.
Du ligner min søn.
Jeg er din søn, Far.
Min søn er højere end dig.
Elise.
Der er kommet nogen ind.
Hvis jeg bare kunne bevæge mine fingre.
Eller mine øjne.
Tror du, han kan høre os?
Har der været en reaktion?
Jeg ved det ikke, men...
Jeg har på fornemmelsen, at han kan.
Hvem er her?
Hvad laver jeg her?
Hvis du kan høre mig - bevæg dine fingre.
Jeg må væk herfra.
Tilbage til før ulykken.
Jeg tror på én ting.
Jeg tror på, vi altid bør sige "Jeg elsker dig" til dem, vi elsker.
Jeg elsker dig.
Nemo... vi burde ikke gøre det.
Jeg elsker Stefano.
Hvad?
Du så ham til festen sammen med mig.
Han elsker mig ikke.
Og så...
Jeg elsker ham alligevel.
Jeg kan ikke gøre for det.
Jeg er forelsket i ham.
Undskyld.
Far, jeg skal giftes.
Åh!
Og hvem er den heldige pige?
Nej, ikke på den måde.
Jeg gifter mig med den første pige, der danser med mig i aften.
Tak, Nemo.
Nemo.
Den dag traf jeg en masse åndssvage beslutninger.
Et - jeg vil aldrig overlade noget til tilfældighederne igen.
To - jeg vil giftes med pigen på min motorcykel.
Tre - jeg vil være rig.
Fire - vi skal have et hus.
Et stort hus!
Malet gult med have til
og to børn - Paul og Michael.
Fem - jeg skal have en cabriolet... En rød cabriolet.
Og en swimmingpool. Jeg skal lære at svømme.
Seks - jeg stopper ikke, før det lykkes.
Far?
Paul, du skal ikke vække din far.
Elise?
Det er mig, Jean.
Hvem er Elise?
Jeg kender ingen, der hedder Elise.
Gå ud og leg, Paul.
Nemo, betyder jeg noget for dig?
Jeg vil bare...
Jeg vil bare gerne spørge dig om noget.
Gjorde du det med vilje?
Jeg fandt det her på natbordet.
Der kommer et tidspunkt i livet, hvor alt virker snævert.
Valg er blevet taget - Jeg kan kun fortsætte.
Jeg kender mig selv ud og ind.
Jeg kan forudsige min mindste reaktion.
Alt er forudsigeligt.
Mit liv er blevet støbt i cement med airbags og sikkerhedsseler.
Jeg har styret alt.
Jeg har gjort alt for at nå her til, og nu da jeg er her -
keder jeg mig af helvedes til.
Det sværeste er at vide, om jeg stadig er i live.
Det er min håndskrift.
Men jeg kan ikke huske det.
Jean?
Hvad sagde du?
Jeg havde en underlig drøm.
Det er vigtigt, at du forstår.
Her i livet går det ikke altid...
som vi har planlagt.
Harry og jeg købte...
Livet er ikke, som vi alle tror, det vil være.
Hvad snakker du om?
Jeg forstår det ikke.
Anna ved det allerede.
Harry og jeg skal separeres.
Hvad?
Hvorfor?
- Det har I ikke ret til! - Du har gjort dit!
Jeg ved ikke, hvad der foregår mellem jer,
og jeg vil ikke vide det. Det er sygt!
- I er bror og søster, for guds skyld. - Vi er ikke bror og søster!
Du vidste det!
Og du sagde ikke noget.
Hvor skal du hen?
Til New York.
Om ti dage.
Min far har fået arbejde der.
Vent på mig ved fyret -
hver søndag, okay?
Indtil vi ses igen.
Hele livet, okay?
Det er ikke slut.
Du er den første og sidste person, jeg nogensinde vil elske.
Ti dage.
Det er...
14 tusind...
400 minutter.
Jeg ville ønske, at alt stod stille lige nu.
Så ville tingene forblive sådan her for altid.
Man siger, at hvis man trækker vejret langsomt...
går tiden langsommere.
Hinduerne tror på det.
Jeg bliver nødt til at huske duften af hver enkelt del af din krop.
Vi mødes ved fyret.
Anna, det er tid til at tage afsted.
Jeg elsker dig.
Anna!
Anna...
Kan du høre mig?
Vi må se på fremtiden.
Det bliver godt at flytte.
Få et nyt liv.
Får vi en swimmingpool?
Du hader vand. Du kan ikke engang svømme.
- Du ved aldrig, hvad du vil. - Ved du, hvad jeg ikke vil?
Så fortæl mig hvad det er, du ikke vil?
Jeg vil ikke være ligesom dig.
Du ved intet om mig.
Jeg har altid elsket swimmingpools.
Når jeg bliver ældre, vil jeg have en pool.
Anna.
Det er som om, jeg ser dig på hvert gadehjørne.
Nogen gange siger jeg til mig selv...
Måske bor du i samme by som mig,
og jeg ved ikke hvor.
Måske er du her - meget tæt på.
Nemo, kan du høre min stemme?
Anna!
Efter 90 dage vedligeholder computeren
stadig passagerernes stofskifte
på samme niveau som en frø i hi.
Han har altid været fascineret af det faktum,
at nogle frøer kan tilbringe vinteren fuldstændig frosset til,
og når foråret kommer, komma,
tør de op og begynder at leve igen, punktum.
Computeren ombord viste...
"Dvale afsluttet".
Velkommen til Mars.
Vi håber, I havde en behagelig drøm og en forfriskende opvågning.
Vær venlig at efterlade jeres sovedragter i jeres bås
og bevæg jer ned mod ankomsthallen.
I vil blive ført til hvilerummene
for at forberede jeres første ekskursion til selveste den røde planet.
Den værste ting ved at være på Mars er nok,
at der ikke sker noget.
Tiden vil virke tom.
Det ser ikke ud til, der er meget at foretage sig.
Jeg håber, jeg har taget nok med.
Dag.
Det er dag.
Solen er fremme.
Det er varmere til højre end til venstre.
Hun er anderledes end den anden.
Ikke den samme parfume.
Hendes hænder er bløde.
Elise.
Er det Elise?
Vi burde... Vi burde ikke gøre det.
- Jeg elsker Stefano. - Shh.
Vær helt stille.
Du er den, jeg elsker.
Du kan regne med mig med hensyn til Mars.
Det lover jeg.
Skal vi gå en tur eller noget?
Jeg vil ikke have noget.
Ingenting.
- Jeg er så forfærdelig. - Nej, du er ej.
- Du er ikke forfærdelig. - Jeg kan ikke holde det her liv ud mere.
Tænk lige - du har de mest fantastiske børn.
Lad være med det der. Jeg føler mig bare endnu mere skyldig.
Hvad er der galt med mig?
Hvordan har mor det?
Hun er bare lidt træt. Hun sover.
- Hun er altid træt. - Ja, hun er altid træt.
Er hun deprimeret?
Tja, det går lidt op og ned.
Jeg ved ikke med jer,
men næste gang mor får et sammenbrud,
finder jeg et andet sted at bo.
Nå... hvem har en joke?
Ingen?
Jeg har.
Hvad er det, der er grønt, småt og går op og ned?
En ært i en elevator.
Det er ikke sjovt. Det er bedsteforældrehumor.
Er du okay?
Selvfølgelig. Det er ikke, fordi mor ikke er okay, at jeg ikke er okay.
Jeg kan ikke holde det ud mere.
- Den larm... - Jeg beder dem om at være stille.
Men det er Joyces fødselsdag.
Hvad er jeg for en mor?
Jeg bliver nødt til at stå op.
- Har du det sjovt? - Ja.
Skal jeg sige dig noget?
Det er ikke tilladt at holde fest og ikke have det sjovt.
Sådan er det bare.
- Det ved jeg... - Og ved du hvad, Tess?
Du er smuk.
Smuk, smuk, smuk...
Men dine venner danser ikke nok...
Og det bliver din mor nødt til at tage sig af!
Danse!
Du der!
Åh, åh! Det gør mig til...
en hund!
Gør jer klar! En, to, tre!
Det var en god dag.
Den bedste i lang tid.
Okey-dokey.
- Klar? - Farvel, far.
Hej hej.
- Mor jer. - Farvel, far.
Hej hej!
Jeg tager væk!
Jeg forlader dig!
Alt skal nok gå.
Det skal nok gå. Kom.
Elsker du mig?
Jeg kunne ikke leve uden dig.
Der er intet liv uden dig.
Stille og roligt.
Jeg skal vænne mig til det.
Jeg snakkede så meget med dig, da du ikke var her. Det er så mærkeligt...
at snakke med dig rigtigt.
Jeg har brug for tid, Nemo.
Da vi skiltes som 15-årige,
sagde jeg, at jeg aldrig ville elske nogen anden.
Nogensinde.
Jeg ville aldrig binde mig.
Jeg ville aldrig blive nogen steder.
Jeg ville have intet til mig selv.
Jeg besluttede, at lade som om jeg var i live.
Og det her er, hvad jeg har ventet på.
Hele tiden...
Givet afkald på mulige liv til fordel for det ene...
med dig.
Men jeg er ikke vant til det mere.
Du ved... kærlighed, mener jeg.
Jeg er bange for at miste dig igen -
Jeg er bange for at skulle klare mig uden dig igen...
Jeg...
Jeg er rædselsslagen for det.
Vi har brug for noget tid.
Og hvornår får jeg dig at se igen?
Ring til mig på dette nummer
om to dage.
Vi mødes ved fyret.
Ved du, hvorfor jeg mistede Anna?
Fordi to måneder tidligere
kogte en arbejdsløs brasilianer et æg.
Varmen dannede et mikro-klima i rummet -
en lille temperaturforskel -
Og kraftig regn to måneder senere på den anden side af jorden.
Brasilianeren kogte et æg i stedet for at være på arbejde.
Han ville have mistet sit arbejde på en tøjfabrik,
fordi seks måneder tidligere
ville jeg sammenligne priserne på cowboybukser,
og jeg ville købe dem, der var billigst.
Som det kinesiske ordsprog siger:
"Et enkelt snefnug kan bøje et bambusblad."
Cowboybukseproduktionen ville flytte til andre lande.
Jeg mistede hvert et spor af Anna.
Jeg ventede på hende...
hver dag.
Anna.
Nemo.
Den er tilbage.
Frygten er tilbage.
Jeg er træt af piller!
Jeg er dødtræt af læger. Det er nytter ikke noget.
Jeg må gøre noget. Jeg kan ikke holde det ud mere.
Jeg er bange.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre...
Jeg har tit den her drøm.
Det er forhistorisk tid.
Jeg kan høre dig skrige...
Jeg jagede bjørnen væk.
Og du er ikke bange mere.
Men når jeg vågner...
Når jeg vågner,
er der ingen bjørn,
men du er stadig bange.
Jeg er ikke en bjørnejæger.
Jeg er hovedansvarlig for et selskab, der fremstiller kopimaskiner,
som lige har sagt op.
Jeg tør ikke at bevæge mig.
Jeg lever ikke.
Alt, jeg gør, er en katastrofe.
Jeg ville meget gerne være i stand til at jage bjørnen væk...
og at du ikke skulle være bange mere.
I hvilket omfang er vores frygt medfødt?
Når man udklækker gåseæg i en rugekasse,
hvorefter man oven over fugleungerne simulerer en flyvende gås,
strækker fuglene halsen og kalder.
Men hvis vi vender silhuetten om,
så den forestiller en flyvende falk,
reagerer fugleungerne med det samme.
De dukker sig og viser frygt, selvom de aldrig før har set en falk.
Uden nogen form for instruktion
hjælper den medfødte frygt dem til at overleve.
Men for mennesker...
Hvilke basale farer...
kan vores medfødte frygt vise sig overfor?
NEMO... VEND DIG OM...
Hey.
Hey!
Undskyld mig!
Husk tilbage...
Husk tilbage!
Skat, det er mig.
Døde Elise eller gjorde hun ikke?
Jeg forstår det ikke.
Du kan ikke få børn og så ikke have haft dem.
Hej, far.
Hej.
Jeg kommer ind om lidt.
- Du er ikke sulten? - Jeg vil ikke have noget.
Ingenting.
Hvad skal du lave i dag?
Jeg tænkte på at vaske bilen.
Hvad er der med den bil?
Hvad mener du?
Hvorfor holder du den bil så pænt, mens du efterlader mig helt alene?
Hvad er problemet med bilen?
Der er ingen problemer med bilen mere.
Hvad er der galt?
Hvorfor kigger du sådan på mig?
Nemo.
Skal jeg have sukker i min kaffe?
Vil du være sød at svare?
Nemo.
Du kender mig ikke, Nemo. Du har aldrig rigtigt set på mig.
Du har altid været et andet sted.
Er du klar over, hvor meget du har såret mig?
Jeg blev ringet op af advokaten. Han sagde, du bare har sat alt,
hvad du ejer i mit navn.
Hvorfor, Nemo?
Hvad er det, du har gang i?
Er det succes, du fisker efter?
Så skal du bruge en sommerfugl-fiskestang.
For god styrke og holdbarhed...
Køb en i dag.
Jean.
Jeg tager ud og køber en fiskestang.
Hr. Jones.
- Ja. - Vi har allerede Deres bagage.
Følg venligst efter mig.
Jeg tager Dem til hotellet, hvor De kan hvile dem lidt.
Aftalen er kl. 15.
Daniel.
Daniel Jones.
Er dit navn Daniel Jones?
Selvfølgelig ikke!
Daniel Jones...
Hallo?
Daniel?
Ja.
Er du vanvittig?
Jeg sagde, du ikke skulle tage med. De er rasende!
De ved, det er dig. Bliv der ikke!
Det er underligt.
Hans sko er forskellig størrelse.
Måske er han skrumpet?
Det sker, når man bliver ældre - så skrumper man.
Der er ingen, der skrumper - - det er noget vrøvl.
Det er bare den forkerte fyr.
Astronauter skrumper 5 cm., når de vender tilbage til Jorden.
- På grund af tyngdekraft eller sådan noget. - Tror du, han er en astronaut?
Gulvet vibrerer ikke på samme måde.
Det er en anden parfume.
Hvor gammel mon hun er?
Femogtyve?
Der er også andre mennesker.
Lad os starte forfra.
Fingrene på tastaturet.
Venstre hånd: A, S, D, F.
Højre hånd: H, J, K, L.
- Hvad er der galt? - Jeg drømte om Stefano.
Han er fuldstændig ligeglad med mig.
Stefano?
Jeg elsker ham.
Jeg kan ikke finde en anden forklaring på, hvorfor jeg har det sådan.
Det er det eneste, det kan skyldes.
Jeg elsker ham.
Jeg ved, jeg er skør.
Hver morgen vågner jeg op og åbner mine øjne og ser dit ansigt
og begynder at græde.
Jeg har fundet ud af, at med dig, går livet forbi mig.
Hvordan kan du være så rolig?
Hvordan kan du holde det ud?
Du er ikke menneskelig.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Det er ikke min skyld, vel?
Du forlader mig ikke, gør du?
Nej, jeg kunne ikke leve uden dig.
Jeg har såret alle.
Jeg har gjort dig ondt.
Børnene...
- Jeg kan ikke blive ved. - Sammen kan vi gøre det.
Hvis jeg bliver her, kommer I alle sammen til at drukne med mig.
Vi lærer at svømme.
Jeg elsker dig.
Hun forlod mig.
Du ved, hvad man siger...
Alting løser sig til sidst -
- selv dårligt.
Hej.
Ikke for meget af toppen, tak.
- Hvor meget bliver det så? - $20, tak.
- Værsgo. - Tak.
- $20, tak. - Værsgo.
Tak for det. Farvel.
Farvel, og hav en god eftermiddag.
Hvorfor går cigaretrøg aldrig tilbage i cigaretten?
Hvorfor spreder molekyler sig væk fra hinanden?
Hvorfor former en spildt dråbe blæk sig aldrig igen?
Fordi Universet bevæger sig hen imod en tilstand af opløsning.
Det er entropiens princip...
Universets tendens
til at udvikle sig hen imod en tilstand af stigende uorden.
Entropiens princip
er forbundet til tidens pil...
Et resultat af Universets udvidelse.
Men hvad vil der ske, når gravitationelle krafter
modvægter udvidelsens krafter?
Eller hvis energien af quantom-afstanden viser sig at være for svag?
På det tidspunkt går Universet muligvis ind i dets sammentrækningsfase.
"The Big Crunch."
Så hvad vil der blive af tiden?
Bliver den vendt om?
Ingen kender svaret.
Hvor er Peter?
Han gik for en time siden. Jeg afløser ham. Jeg har valgt optagelse 3 og 4.
Jeg foretrækker, at Peter gør det. Jeg mener ikke, at du ikke er god nok.
Men...
Drop det. Du får kun en chance i livet.
Hvis det er skidt, så lever man med det.
Kender du ham?
Vi arbejder sammen.
- Det gør mig virkelig ondt. - Tak.
Jeg kondolerer.
Peter var en kollega.
Selvfølgelig.
Jeg har set dit program. Tak fordi du kom.
Vær venlig at benytte lejligheden til at tage
et sidste blik på planetens overflade
fra jeres observationskuppel.
Jeres elevator vil snart ankomme i Mars-transitstationen.
Hvad skal vi med alle de cykler?
De skal eksporteres. Arbejdskraften er meget billigere her.
Kina er blevet alt for dyre.
Vær venlig at fortsætte til forberedelsesområdet,
hvor I vil blive genindsat i jeres sovedragter.
Hej.
Jeg er Nemo.
Anna...
Rart at møde dig.
Hvad bringer dig til Mars?
Jeg måler afstanden mellem Mars og Jorden.
Jeg studerer tid. Du ved...
Den ting der gør, at alting ikke foregår på én gang.
Og?
"The Big Crunch" vil forekomme i 2092,
og de mennesker, der ikke kan hænge på så længe, får frit spil.
Og dig?
Jeg holder bare et gammelt løfte.
Hej.
Vi... mødtes til din mands begravelse.
Ja.
Jeg fik en underlig fornemmelse af, at vi har mødt hinanden før.
Det hedder deja vu.
Det er ikke det.
Det er som om...
alt det her ikke var virkeligt.
Undskyld, du må tro, jeg er fuldstændig skør.
Jeg prøver ikke at flirte med dig.
Jeg er selv enkemand.
Undskyld. Jeg bliver nødt til at gå.
Måske en anden gang.
Nemo?
Jeg hørte, at du var død. At du var druknet.
Druknet?
Alarm! Alarm! Meteorer nærmer sig.
Gå ikke i panik.
Alarm! Alarm!
Jeg vil vågne op.
Jeg vil vågne op!
GAME OVER.
Er du okay?
Når jeg siger tre, vågner du.
En...
To...
Tre.
VÅGN OP.......
- Mor. - Kender jeg dig?
- Det er mig! - Hvad vil du?
- Henry! - Det er mig. Din søn, Nemo.
Min søn er lige her.
Jeg kender dig ikke. Du er tosset. Gå din vej eller jeg ringer til politiet.
Mor
Mor.
Hvad ser du?
Han spørger mig, hvad jeg ser.
Jeg siger, det er en blækklat.
Han siger:
Du bliver nødt til at sige mere.
Jeg siger, det er en blækklat på et stykke papir.
Nej.
Du skal sige, hvad det får dig til at tænke på.
Det får mig til at tænke på et blækhus.
Så siger han: "Okay...
Det er fint."
.åG .omeN
Du har indtil i morgen til at stemme.
Stem!
Og vind en rejse til Månen.
For hele familien.
Vind en tur til Månen!
Ram plet med en fantastisk golf ferie.
Resultatet af afstemningen er talt op.
Det gør mig ondt.
I min alder -
- koster lysene mere end kagen.
Jeg er ikke bange for at dø.
Jeg er bange for, jeg ikke har været levende nok!
Det burde stå på tavlen i hvert klasseværelse.
Livet er en legeplads.
Eller ingenting.
.åG .omeN
Nemo. Gå.
NU
Nemo. Gå. NU
Nemo!
NEMO, LÆS NYHEDERNE.
Tragisk bilulykke på landevejen.
Nemo, se på side 5.
Nemo, se for enden af gaden.
NEMO RING 123 581 1321
- Hallo, hvem er det? - Hallo, hvem er det?
Hvem er det?
Jeg blev bedt om at ringe til det her nummer.
Jeg hedder Nemo Nobody.
Skulle det her være sjovt?
Nej. Nej, jeg...
- Omstillingen? - Ja?
Jeg vil gerne have adressen på 123 581 1321.
Et øjeblik.
Alleway Street 12358
Hej, Nemo.
Jeg er glad for, du fandt mig.
Alt dette må virke forvirrende for dig,
men det er enklere, end du tror.
Forsigtig med den stol. Den er ødelagt.
- Er du okay? - Jeg har det fint.
Jeg skulle have advaret dig tidligere, men...
jeg kunne ikke på grund af udskriften.
Udskriften?
Teksten til vores samtale!
- Du kan høre mig! - Hvad du gennemlever nu...
er fortiden.
I hvert fald for mig.
Jeg er dig...
70 år ældre.
Alt hvad du siger, sagde jeg selv, da jeg var ung.
Jeg var kun nødt til at udskrive vores samtale.
Det står alt sammen her.
- Jeg kan ikke... - Tro det?
For mig...
... er tiden omvendt.
Jeg starter med slutningen på historien
og går mod begyndelsen.
Jeg forstår ikke.
I det her liv
eksisterer du ikke.
Jeg ved ikke hvorfor...
Det gør Arkitekten kun.
Arkitekten?
Barnet...
Ham der løber efter toget.
Måske mødte dine forældre aldrig hinanden.
Måske døde din far i en kælkeulykke.
Måske var du iblandt størstedelen
af dem, hvis genetiske kode ikke nåede den endelige destination.
Måske da hun døde...
En forhistorisk kvinde...
Gjorde hun en ende på den slægtslinje, som du tilhører.
Så for denne verden...
Eksisterer du ikke.
Hvis Annas udregninger er korrekte,
skal du være levende indtil 12. februar 2092.
Kl. 5.50 om morgenen.
Undskyld, jeg ved ikke, hvor lang tid vi ikke har optaget.
Jeg skal indsende min historie inden i morgen.
Alt, du siger, er modsigende.
Du kan ikke have været på et sted og et andet på samme tid.
Hvad du mener er, at vi bliver nødt til at vælge.
Af alle de liv - - hvad for et...
Hvad for et er det rigtige?
Hvert af disse liv er det rigtige.
Hver sti er den rette sti.
"Alt kunne have være alt muligt andet...
og det ville have mindst lige så meget mening."
Tennessee Williams.
Du er for ung.
Du kan ikke være død og stadig være her.
Du kan ikke ikke eksistere.
Er der liv efter døden?
Efter døden...
Hvordan kan du være så sikker på, du overhovedet eksisterer?
Du eksisterer ikke.
Det gør jeg heller ikke.
Vi lever kun i et ni-årigt barns fantasi.
Vi er opfundet af et ni-årigt barn,
som står overfor et umuligt valg.
Løb! Løb!
Nemo!
Løb!
Løb, Nemo!
Nemo!
Jeg elsker dig.
Anna!
Nemo!
Du er den, jeg elsker.
I skak
hedder det Zugzwang,
når det eneste træk
er ikke at flytte sig.
Kom og se.
Det er havet.
Barnet skiller det ad.
Han har ikke brug for det længere.
Før var han ude af stand til at tage et valg,
for han vidste ikke, hvad der ville ske.
Nu da han ved, hvad der vil ske,
er han ude af stand til at tage et valg.
Tak, tak!
Tak.
Det her er den smukkeste dag i mit liv.
Anna.
Oversat af MettieBettie.