SLOMLJENI ZAGRLJAJI
Kako se zovete? -Hari Kejn.
Zvao sam se Mateo, bio sam filmski režiser.
Od malena me je privlacila ideja da budem neko drugi,
kao i onaj koji jesam.
Življenje jednog života nije dovoljno, pa sam
izmislio pseudonim, Hari Kejn.
Avanturista, kao što je sudbina htela, postao je pisac.
Potpisao je sve scenarije i price koje sam napisao.
Godinama, Mateo Blanko i Hari Kejn su delili jednu licnost.
Mene.
Ali jednom, kada sam mogao da budem samo Hari Kejn,
postao sam svoj pseudonim.
Samoprozvani pisac koji sam sam stvorio.
Postojao je samo jedan nepredviđeni detalj.
Hari Kejn je bio slepi pisac.
Ernesto Martel je umro. -Ko?
Znam mu unuku. -Mrtav je.
Poznavao si ga? -Nisam.
Šta te zanima, politika, ekonomija, kultura? -Ti me interesuješ.
Kakva si, opisala bi se?
Šta te zanima? -Tvoje velicine, na primer.
36, 26, 36. -Koje su ti boje oci?
Zelene, a u leto i plavkaste.
A kosa? Kako si obucena? -Plavuša sam, duga i ravna kosa.
Nosim ljubicastu majicu, uske farmerice.
Uske? -Da, uske. i visoke štikle.
Koliko visoke? -Veoma visoke.
Da vidimo.
Plava kosa, duga. Da vidimo oci.
Zelene oci, u leto plavkaste. I koža... Kako lepa koža.
I usne... su pune.
Mogu li u kupatilo? -Svakako, na kraju hodnika.
Izvini, mislila sam da si sam. Da uđem ili ima još jednom?
Uđi, završili smo.
Pomogla mi je preko ulice i zamolio sam da mi procita novine.
Stan je u neredu.
Šta tražiš? -Majicu.
Evo je. -Hvala.
Još nešto? -carape?
Hvala. -Evo.
Zdravo. -Zdravo.
Hari, idem.
Hvala na pomoci. -Nema na cemu.
Gaziš me. -Izvini.
Drago mi je bilo. -Takođe.
Hvala. -Nema na cemu.
Moram da idem. -Nadam se ponovnom susretu.
Ne možeš dovesti prvu osobu koja ti pomogne da
pređeš ulicu. Jednom ce ti se desiti nešto.
Sve mi se vec desilo, ostalo mi je samo da uživam u životu.
Dijego mi je rekao da si juce završio scenario.
Dodao bih epilog.
Trebalo je danas da ga predam producentu i režiseru.
Imaceš ga sutra, ne brini.
Ernesto Martel je umro.
Bio je bolestan. -Godinama nismo razgovarali.
To je tacno.
Zdravo. -Užasno izgledaš.
Trcao sam ovde. -Danas je ponedeljak.
Ne trci zbog mene, nismo u žurbi.
Ja jesam, dala sam rec. -Dobiceš ga veceras.
Menjamo kraj. -Sada?
Razmisli o sledecem scenariju, nešto sa fantastikom
ili teroristima za derišta. Najbolje se prodaje.
Ne znam da li cu moci.
Mislio sam da radim na prici o sinu Artura Milera.
Piscu koji je oženio Marilin? -Da, pojavio se u
"Veniti Feru" i procitao sam u "El Pais".
Nakon Marilin, oženio je fotografa Inge Morat i imaju sina.
Ima Daunov sindrom i Miler ga je sakrio.
Ne pominje ga ni u memoarima, i nikada nije hteo da ga vidi.
Uprkos molbama njegove žene. -Koji užas.
Jednom su se slucajno sreli. Miler je držao predavanje
u odbranu retarda koji je osuđen na smrt nakon
prisiljenog priznanja. Njegov sin je bio u publici.
Nakon predavanja je zagrlio svog oca.
Miler nije znao kako da ga se oslobodi, ali ga je onda
stranac pustio i rekao:
"Ja sam tvoj sin Danijel, i veoma sam ponosan na tebe, tata".
Morali bismo da pitamo porodicu za prava.
Izmenicemo imena. Ne radi se o pišcevoj neljubaznosti,
vec o snazi sina koji je preživeo bez ljutnje
na oca koji ga je ignorisao.
Zanimljivo, ali pre više godina kada si ponovo poceo sa
pisanjem i ja ti prodavala scenarije rekao si
da neceš pisati rimejkove, nastavke niti biografije.
Secam se jer sam bila iznenađena zbog biografija.
Ovo ne bi bila biografija, vec o prevazilaženju šansi
i prirodnoj dobrati. -Otvoricu vrata.
Donela sam jogurt, ali nema cistij stvari i soka takođe.
Pokupi sa hemijskog odecu.
Idem. -U redu.
cucemo se kasnije. -Važi, Džudit.
Kako si? -Dobro, a ti?
Imaš onu sesiju? -Sveže skinutu.
Hoceš malo lsd-a? -Moram povremeno da spavam.
Sakrij me.
Budi diskretniji. -Gotovo da je prazno.
casti me picem. -Kako želiš.
Hoceš ti nešto? -Ne.
Da biste tražili, koristite strelice.
Osmislite aplikacije.
Istražite internet.
Umrlice. Finansijer cileanskog porekla,
Ernesto Martel je umro u svom domu u Madridu.
Bio je jedan od glavnih biznismena devedesetih godina.
Ermar kapital, preduzece koje je stvorio osamdesetih
je pomoglo u finansiranju važne javne radove u
južnoamerickim zemljama. Dva puta ženjen, dva sina.
Išcezao je iz javnog života poslednjih godina nakon
umešanosti u skandal "Opremljeno"
i za prevaru u porezu. 2002 je osuđen na tri godine
zatvora, ali je odslužio samo...
Razgovarao sam sa ministrom transporta,
i sve je na putu. Gradimo metro u Karakasu.
Da, mnogo je novca u pitanju. Bar pet godina.
Slušaj, tražim kvalifikovanu firmu i setio sam se tebe.
Svakako, sve ide preko mene. Sam predsednik mi je to rekao.
Zvacu te kasnije. Izvolite, gdine Martel?
Lena, dođi kod mene. Želim da izdiktiram pismo.
Dolazim.
Dobro jutro. -Pismo je za ministra industrije.
Dragi Antonio, oduševljen sam... -Izvinite.
Dobro si? -Da.
Oduševljeno te informišem da cemo se uskoro
sresti na venecuelanskom komitetu. -Izvinite.
Reci mi šta nije u redu. Mogu da pomognem.
Otac mi je veoma bolestan. Otpušten je danas i volela
bih da sam tamo. -Šta mu je?
Rak želuca, i metastazirao je. -Bože! Žao mi je.
Hvala.
Gde je tata? -Unutra je, ceka.
Ne mogu da verujem da su vas ostavili napolju kao pse.
Nije li doktor trebalo da operiše ove nedelje?
Trebalo je, ali je jutros rekao da ga otpuštaju.
Pitala sam šta znaci, ali je on rekao da jednostavno ide
na odmor. -Na odmor?
Pitala sam da li nas izbacuje na ulicu. Rekao je da
ga šalje kuci. -Ali šta da radim sa njim kod kuce.
Rekao je da je to moj problem i da on ide na odmor.
Umire, rekla sam. Odgovorio je da može mirno da umre kod kuce.
Ne mogu 20 dana da ga muce testovima i onda urade ovo.
Devojke, zaboravile ste na mene?
Tata, niko ne može da te zaboravi. -Dušice.
Idemo polako. -Zar nije lepo izaci?
Stavicu torbe.
Ovde ce biti udobno. Donecu ti tablete.
Odmori se.
Idem, imam mnogo posla. Pozovi me bilo kada.
Doci cu ujutru. Zdravo.
cuvaj se.
Madam Milen, Severina je. -Dugo je prošlo, lepo je cuti te.
Treba mi novac. Kada?
Odmah, imam slobodan vikend. Tokom nedelje sam zauzeta.
Videcu šta mogu.
Mogu da te pozovem veceras ako budem imala išta?
Svakako, cekacu.
Da? -Severina?
Ko je to? -Zovem u ime madam Milene.
Pogrešili ste, ovde nema Severine.
Mora da sam pogrešno okrenuo, izvinite me.
Pruge, madam. -Hvala.
Da? Zvao te je? -Ko?
Klijent, ko drugi? -Kako mu možeš dati moj broj?
Ne mogu da odbijem. -Tako se ne radi, poludela si?
Zna sve o tebi, ništa mu nisam rekao, sam je saznao.
Zna da si probala kao glumica i da povremeno "nastupaš" za mene.
Pre više meseci me je naterao da mu obecam da ako me
kontaktiraš da cu ga zvati, nisam mogla da odbijem,
važan je klijent.
Da? -Magdalena, kceri.
Kako je tata? -Veoma loše, imao je užasnu noc.
Povracao je krv, kao da je pukao iznutra.
Ne znam šta da radim. -Dolazim.
Da? -Gdine Martel, Lena je.
Dobar dan. -Izvinite što vam smetam.
Ne smetaš mi nikada. -Zovem jer mi otac umire.
Mora u bolnicu, a ne znam gde. Juce su ga poslali
kuci i ne znamo šta cemo. -Ne brini, vodimo ga
u privatnu kliniku, sve cu srediti.
Smirite, dr Blesko je najbolji hirurg u Evropi.
Kako je pacijent? -Stigao je u lošem stanju,
to znate. -Možete li ga spasti?
Ja sam Ernesto Martel. -Ucinicu sve, ali sada
ne možemo da operišemo. -A sutra?
Sutra možda, hranimo ga parenteralno i trebace
mu transfuzija. -Ucinite sve da ga spasite.
Naravno, to mi je dužnost. Obaveštavacu vas.
Mogu li da ostanem? -Svakako, ostanite koliko želite.
Hvala.
Ne mogu dovoljno da vam zahvalim. -Vama sam na usluzi.
Da ostanem sa tobom? -Dovoljno si ucinila.
Da ti donesem nešto za jelo? -Uzecu nešto kasnije.
Nazvacu te.
MADRID 2008
Ko je? -Raj X.
Niko se tako ne zove. -To je nadimak, jednom
sam se bavio ekstazijem. -Šta želiš?
Da napišem scenario sa tobom i režiram sam.
Režiser si? -Napravio sam dobar dokumentarac pre 14 godina.
Ovo bi bio moj prvi izmišljeni film.
Zovi Džudit Garsiju, mog agenta i objasni joj sve.
Može da ti zakaže sastanak. Sada idem pod tuš.
Izvukao si me iz kupatila.
Stajaceš ceo dan tu? -Nisi mi dao broj Džudit.
Potraži ga, ona je veoma poznati produkcijski menadžer.
Idem. -Samo idi.
Da? -Hari, ja sam.
Zvao me je mladi režiser, Raj X i želi da piše scenario sa tobom.
Znaš to? -Da.
Želi da se nađe popodne ili sutra.
Tražila sam avans i pristao je. Ne mogu sa tobom jer
sam zauzeta Amerikancima. -Ja cu razgovarati i ispricati ti.
Valjda ce ti se dopasti, deluje fino obrađen.
Videla si ga? -Ne, preko glasa i iz provere koju sam
tražila cim sam prekinula.
Poslacu Dijega da ne budeš sam. Zdravo.
Alikante ili Barselona? -Režiser želi Barselonu.
Mislim da je Alikante bolja opcija.
Ovde sam da vidim Harija. -U kancelariji je.
Zdravo, ja sam Raj X. -Kako si? Sedi.
Slušam te. -Mnogo mi se dopada vaš rad, video sam sve.
Hvala. Pređimo na stvar, kakvu pricu želiš da napišeš?
Pricu o sinovljevoj osveti ocu. -Zašto sin želi osvetu?
Otac ga je uništio. -Kako?
Otac je nasilan, homofob, beskrupulozan i mocan.
Sin je osetljiv, sa zanimanjem za umetnost, ali pod
kompleksima i postaje slab. Pokušava da zadovolji oca.
Homoseksualac je, ali se ženio dva puta, kao otac.
I razveo, ima sina, koji ga mrzi koliko i on svog oca.
Kada otac umire, sin izgrađuje život, to mu
je spas, osveta i prica koju želim da ispricam.
Nisam pisac koga tražiš. -Jeste, više nego što znate.
Platicu sve. -Previše je licno.
Neka bude vaše. -Hvala ali ne, zato sada.
Dijego?
Ostavicu svoj broj. -Molim vas.
Za slucaj da se predomislite. -Molim vas.
Pusti me! -Siguran sam da cemo se videti ponovo.
U mom slucaju bi to bilo cudo. -Pođite sa mnom.
Idem. Zbogom.
Kuckin sin.
Govorio je o sebi? -Verujem. Pogledaj u gornju fioku.
Traži fotografije iz '94. Može biti jedan od njih.
Nastavi da tražiš.
Evo ga. -Opiši sliku.
S tobom je na snimanju, ima dugu pravu kosu i nosi kameru.
Bio sam skoro uveren. -Ko je on?
Sin Ernesta Martela. Šta sada hoce?
Skloni fotografije i zatvori fioku.
MADRID 1994
Ja sam. Moramo da razgovaramo o našem sinu.
Ne mogu sada. -Uhvatila sam ga kako isprobava haljine.
Tvoja krivica, isfeminizirala si ga da bi me ponizila.
Šaljem ti ga, ti si mu otac.
19 godina nisam dobar otac, sumnjam da cu sada nauciti.
Moram da idem. Reci mu da može da me pozove.
Ne budi grub prema njima. -Oni su ucenjivaci.
Pomozi mi sa ogrlicom. -Svakako.
Pozovi sina na nekoliko dana. -To je njegova majka rekla.
Bolje je da te ne mešam sa njima. -Pravio bi mi društvo.
Voli li bioskop ili pozorište? -Mislim mnogo.
Njegova majka misli da je peder.
Ako ga pozovem voleo bih da mi kažeš da li je to istina
i da li misliš može li se to ispraviti. -Kako da znam?
Ne kažem da se kresneš sa njim. -Hvala ti.
Lepe devojke kao što si ti to znaju.
Zovi ga, ali to necu.
Ne sviđa mi se što živiš sa muškarcem.
Šta ce tvoja deca misliti? -Da im je otac homoseksualac.
Da ima ukusa i da je srecan. Ako me vole, prihvatice to.
To je trebalo da mi kažeš pre braka.
Da si prestala da misliš o bogatstvu mog oca možda
bi sama shvatila. -Šta to znaci?
Spuštam slušalicu, davežu. Imam drugi poziv.
Nadam se da ti to nije druga bivša. -Nadam se.
Nemoj se ženiti. -Sada ne planiram.
Džudit Garsija je. -Dobila si novac?
Ne želim ga, vratila sam ti ga, Ernesto.
Ne zoveš me Raj? To mi je umetnicko ime.
Šta pokušavaš? -Izbriši ime mog oca.
Kakve to veze ima sa Harijem. -Dugo sam želeo da ga vidim.
Želim da napravim film i da on napiše scenario.
Imam glavnu ulogu.
Nisi ti režiser. -Da si videla moj dokumentarac, promenila
bi mišljenje.
Ernesto, zaboravi na nas. Ne plaši me se, nisam moj otac.
Drži se dalje od Harija, prijavicu te za uznemiravanje.
Ne bih da idem na lokacije, ali mi Amerikanci daju
bogatstvo i novac nam treba. -Idi, ne brini za mene.
Daj mi knjigu Tonina Gere. Brinem se i za Harija.
Pazi ga dok nisam tu. -Imam posla, ne mogu
ceo dan da budem sa njim. -Samo dve nedelje.
Dobro mu je samom. -Zbog Ernestovog sina.
Ako se ponovo pojavi ili zovem odmah mi javi.
Zašto brineš toliko? -Lud je, ne verujem mu.
Zašto? -To je duga prica.
Daj mi rezime. -Nije trenutak.
Za tebe nije nikada.
Ako ti toliko smeta da se brineš o Hariju, ostacu ovde
ili cu zaposliti nekog drugog.
Ne smeta mi da mu pravim društvo, vec mi je dosta tajni.
Kada ti se mama vraca? -Mislim za deset dana.
U šta gledaš? -U poster "dajte krv".
Želiš da daš krv? -Ne, nego mi se sviđa kako zvuci.
Dobar naslov za film. -Da.
Za film o vampirima. -Tacno.
Iza oglasa su vampiri koji rade u donatorskim centrima
i krv uzimaju za sebe.
Prica bi se dopala tvojoj majci, da je napišemo.
Dajte krv, vampiri žive kao Kinezi, deo
društva Španije ali bez privlacenja pažnje.
I kontrolišu nekoliko poslova. -Naocare sa sunce recimo.
I nocne barove, diskoteke. Ne treba im droga da
ostanu budni onda su najbolji nocni radnici.
I posao krema za suncanje, toliko su osetljivi na
klimatkse promene i rupe u omotacu da su
njihove kreme najbolje na tržištu. -To je dobro.
Mora biti gusta krema, kao oklop da ih štiti ceo dan.
Tako pocinje prica, lepa devojka gola pokriva telo gustom kremom
pre odlaska na posao i njeno telo je lep bledi somot.
Divan pocetak. Treba nam ljubavna prica.
Pomešana između vampirice i normalnog momka.
Ona radi u centru gde koriste krv, on ide da da
krv i dopadnu se jedno drugom. Nakon što mu zabode
iglu u venu, uzbudi se. Pocnu da izlaze.
Ona ne želi da on postane vampir.
Oni ne obracaju ljude, ne ujedaju ih sem ako nije
neophodno. -Ali vole seks? -Svakako.
To ce biti problem jer nam treba tenzija.
Žele jedno drugo, ali kada dođe do kresanja, ona se
suzdržava. -Zašto?
Za slucaj da ga ne ugrize za vrat kada se uzbudi.
Kada krenu, ona mu prepušta sve, spreda, otpozadi,
sve osim ljubljenja u usta. -A grudi?
To je rizicna oblast.
Kada joj ljubi grubi, mora lice da prekrije jastukom
i onda ga raskomada zubima.
Kada ce mu pojesti đoku? -Nema pušenja, raskomadala bi ga.
Može bez poljubaca, ali bez oralnog je teško.
Toliko je zaljubljen da to prihvata.
Kada se upoznaju bolje, nosice korpu zbog bezbednosti.
Kada se uzbudi ima zubnu erekciju i usta
joj rastu kao da je vuk.
Dopada mi se tvoja prica. Ti je potpisuješ.
Bicu ti partner kao što si ti bio moj.
Tvoja muzika je sjajna. Dopadaš mi se.
Želim da budemo dobri prijatelji i da moraš sve da mi kažeš.
Pusti me da radim. -Moraš sve da mi govoriš.
Treba mi tecnost.
Izvini, rasturen je. -Ne volim da me pipkaju.
Hoceš malo MDMA? -Samo malo.
Radim sutra.
Pišemo sjajan scenario o vampirima.
Hožeš malo GHB? -Uzeo sam MDMA.
Mislim da se dopadam tvom prijatelju. -Šta je bilo?
To je tvoje? -Koka kola sa GHB.
Što si to stavio pored njegovog pica? -Polako.
Donesite led, zovite hitnu.
Da? -Dijego?
Njegov prijatelj je, Dijegu je loše. Vozimo ga u Urgentni.
Šta se desilo, mogu li da razgovaram sa njim?
Gde ga vodite? -Bolnica Kiron.
Ulazi. Ide i on.
To je njegova jakna.
Treba vam pomoc? -Da, hvala.
Bili ste u bolnici? -Jesam.
Idem sa vama. -Držacu se za vas.
Recepcija vam treba? -Da.
Kako si? -Ne znam, šokirano.
Razgovarao si sa mamom? -Da.
Rekao si joj za komu? -Ne, lud si.
Samo je prošlo šest sati. Samo joj reci da si se onesvestio.
Rekao sam joj da si pojeo nešto pokvareno.
Poverovala ti je? -Ne znam.
Htela je da dođe, ali sam je ubedio da to ne radi.
Zaspao si? -Ne spava mi se više.
Da razgovaramo? -Ne.
Da ja govorim? -Ne znam, ako želiš.
Da ti skrenem misli. Pre filma sam bio
dobar u pricanju prica.
Ti ceš mi reci zašto se moja majka boji Ernestovog sina?
Boji se? -Naterala me je da obecam da pazim
ako se pojavi.
Nije objasnila zašto? -Ništa ne objašnjava.
To je duga prica. -To i ona kaže. Kako si ga upoznao?
Pre 14 godina u kancelariji koju smo iznajmili za
poslednji film.
MADRID 1994
Nakon pisanja i režiranja pet drama, napokon sam
napisao komediju ili sam tako bar mislio.
Hteo sam da promenim žanr i preuzmem rizik.
I jesam.
Mateo, devojka je ovde, nema zakazano. -Kakva je?
Previše lepa da bi bila smešna.
Ona je ljubavnica Ernesta Martela, finansijera.
Ovde je sa njegovim sinom. -Ona je glumica?
Ako je sa tim covekom dve godine, mora da bude.
Pozdravi se iz kurtoazije. Moraš biti fin prema
važnim ljudima, nikad se ne zna.
DEVOJKE I KOFERI
Zdravo. -Lena.
Mateo. -Ernesto Martel, sin.
Kako si? -Izvinite što smo došli ovako.
cula sam da imate audicije za naredni film.
Rado bih probala. Mogu i neki drugi dan.
Kad ste vec ovde, procitacemo nešto.
citanje nije išlo, oboje smo bili previše nervozni.
Prvi susret mi je pokazao da me je samo prisustvo te
žene mucilo.
Gde si bila jutros? -Nije ti rekao Ernesto?
Nisam ga pitao.
Kod režisera za audiciju. Zašto? -Želim da radim.
Zar nisi htela da promeniš dekor u kuci?
Da promeniš nameštaj, tepihe, lampe.
Ne znam kako, uzmi dekoratera.
Ipak ti moraš da ga vodiš. Tako ceš uciti.
Želim da budem glumica, uvek sam to želela.
Probala si ranije i vidi kako je ispalo. -To je nisko.
Oprosti mi, ljubavi. -Idem gore.
Lena, molim te, ne ljuti se, preklinjem te.
Ne brini, nije bilo dobro. Bila sam nervozna.
Telefon, gdin Mateo Blanko.
Uđite. -Kaže da je važno.
Svakako. Dobro. Hvala.
To je bio režiser, kaže da audicija nije bila dovoljna
i da želi da me vidi ponovo. -Šta ceš da uradiš?
Da idem da ga vidim. Moram nešto da uradim.
Uvek sam želela da budem glumica. -A ja?
Magdalena Rivero je, otkazujem masažu za sutra.
Zvacu drugi put.
Još mi nisu dali ulogu. -Dace ti.
Ako se to desi, ništa se nece promeniti, sem što cu i ja raditi.
I uvece cemo jedno drugom pricati šta smo uradli.
Zašto se ne vencamo? -Šta?
Pitam te da se udaš za mene? -Nisi se ženio i razvodio dva puta?
Sa tobom bi bilo prvi put. -Živimo vec dve godine.
Dobro nam je ovako, zar ne misliš? -Izgleda da ti ne.
Martel se ponudio da producira film. Tvoja majka nije htela.
cekali smo na subvenciju iz ministarstva. -Da pomognem?
Pokazacu ti. I televizijsku pretprodaju.
Trajalo bi mesecima i meni se žurilo da pocnem sa snimanjem.
Kao Odri, tako je, pederu. -Istina.
Ovaj je davež. -Približi se ogledalu.
Razvedri lice, pogledaj me iz profila oduševljenim
osmehom kao model. -Kao ona?
Sada.
Više osmeha u ocima i usne zatvorenije.
Dobro, ponovo.
Usta otvorenija. Sada. Divno, dobro.
Opet. Tako je.
Umetnost. -Potpuno.
Probao bih nešto izazovnije. Plavu periku, više pop.
Imam je. Imam kao Goldi Hon sa više volumena, divna je.
Ne sme da izgleda kao pudla.
Ako nije pudla, nije Goldi. -Onda zaboravi.
Rekla sam ti da mu se nece dopasti Goldi.
Nosi je kada se oblaci. -Znaci blajhano plavo?
Promenicu šminku.
Skloni se. -Perika je lažna, loša je.
Kanekalon materijal, ali izgleda fantasticno,
Videcemo.
Stavi minđuše.
Džudit, pomeri se na levo.
Umorna si? -Nisam.
Ne smej se, perika je dovoljno lažna.
Divota.
Od starta Džudit se nije dopala Lena.
Ali se meni dopadala sve više svakog dana.
I Ernestu sam se dopadao i nameravao sam da to iskoristim.
Otac mu je tražio da napravi dokumentarac o snimanju.
Što se tice oca, nikada nisam upoznao coveka toliko
opsednutim jednom ženom.
Producirao je film u ocajnom pokušaju da ne izgubi Lenu.
Ovo je sranje, nerazumljivo je.
Akcija!
U sred emotivne panorame poceli smo snimanje.
Sada misli o svakom putu kada si pravila gaspaco za
Ivana i kako je uživao. I da te stvarno boli.
Prvi put cemo kada se vratiš kuci nakon foto sesije.
Kada otvoriš vrata gledaš u sekretaricu.
Ako svetli, možda je Ivan.
Ako ne svetli, to je još jedan dan ocaja jer ga tražiš dva dana.
U redu, slušaj, da li ti se dopao deo sa paradajzima?
Da, dirnuo me je. -I mene isto.
Neverovatno da te mogu diurnuti paradajzi.
Nisu bili paradjzi vec lepe stvari koje si mi govorio.
Misliš da se dopadaju jedno drugom?
Ja? Ništa ja ne znam. Samo citam sa usana.
Uzorci? Šta misliš?
Rez. -Dobro, snimajte.
Radiceš nešto? -Možeš da ideš.
Ne smeta mi da ostanem.
Bolje idi, provericu neke perike. -To volim.
Ne voliš, satima si snimao perike. -A Lena?
Nakon isprobavanja novih perika, želi masažu.
Ima grc. -Ja ih nemam. Ne mogu da snimim?
Ne budi takav davež, idi. Zdravo.
Idem da razgovaram sa Lenom, ne bih da me prekidaju.
Ne brini, postaracu se za to. Bicu ti pas cuvar.
cekaj, da li mu je sin tamo? -Poslao sam ga kuci.
Edurne nas pazi.
Ovo je ludilo.
Zdravo. Šta radiš? -Ništa. cekao sam te.
Nisam znao da je snimanje tako naporno.
Nikada ne prestaje. -Zar nisi umorna?
cokolada mi daje energiju, volim grejpfrut sa cokoladom.
Mislim na snimanje, ne na cokoladu.
Na kraju nedelje sam umorna, ali i zadovoljna.
Hteo sam da odemo na odmor samo ti i ja, na Ibicu.
Probamo vikendom. -Zar to nije tokom snimanja?
Da. -Ceo dan probaš?
Tako se pravi film. -A ostali? Ne mogu da
stoje sa strane mesecima. -Film postavlja pravila.
Ja sam producent ja ih postavljam.
Ima li problema? -Da.
Bezlicno je, tražio sam set, ali ovo je mrtvo.
Da razgovaram sa Anconom? -Ja cu.
Šta ti je? Užasno izgledaš. -Dijego je jedva disao.
Jedva da smo imalo spavali. -Još ne znaš šta je?
Neki kažu da je astma, drugi da je alergija ali ne znaju na šta.
Istražuju, ali smo ocajni. -Uzmi slobodno, sada
ti je sin bitan. -Hvala.
Još nešto, razgovarala sam sa producentom.
Žali se da je Lena preuzauzeta snimanjem.
Kako misli da se prave filmovi? -Ernesto je biznismen, ne umetnik.
Niko nije tražio da bude producent. -Kasno je za tu raspravu.
Vodi je na Ibicu za vikend tako da ne može da proba.
Kuckin sin.
Sklonite lampe, sto, stolice. Želim set, ali da je živ.
Bože, izgledam užasno.
Uplašiš se kada te dodirnem, ali ne kada me vidiš mrtvog.
Nisam mislila da si mrtav nego da spavaš.
Obicno hrcem.
Da sam mislila da si mrtav ne bih se šminkala za tebe.
Svaki covek mojih godina bi dobio srcku nakon šest puta.
Ti nisi covek svojih godina.
Ne bi mi smetalo da umrem kada te krešem danima,
nedeljama, mesecima, godinama, vekovima.
Lud sam za tobom. Izluđuješ me, to znaš.
Mislim da znam.
Akcija!
Našla sam ovo na trotoaru, palo je sa vaše terase.
To su pokloni od Ivana, bacila sam ih.
Ne možete to, ubice nekoga.
U Napulju, za Novu godinu bacaju i nameštaj.
Moj deda je bio iz Napulja i to mi je u krvi.
Ali ovo nije Napulj i nije Nova godina.
Bila sam nervozna i bacanje stvari me opušta. Sacuvajte ih.
Dobro ce doci. Ljubav. Ti kažeš ljubav, ja seks.
Seci. -Da snimamo?
Nego šta!
Sredicu ti šminku posle.
Danas nisi u formi. -Znam.
Šta ti je? -Reci cu ti kasnije.
Pravimo pauzu. -Pola sata?
Užina od pola sata, rašcistimo malo i idemo napolje.
Nema usana.
Imala sam užasan vikend.
Nismo probali da bi se ti odmorila. -Odmorila?
Taj kuckin sin je bio na meni 48 sati.
Nije stao ni na sekund. Prokletnik.
Oporavicu se i radicu to. -Sigurna si?
Naravno. -Moraš biti duhovita i vesela.
Naravno, vesela. Vesela.
Ne znaš kako je kada je taj monstrum na tebi
48 sati. Muka mi je.
Bolje da ne misliš o tome, da ti i ja nikada ne razgovaramo
o Ernestu. Bolje je ne otvarati tu temu.
Šta radite sa beleškama? -Popunjavam ih.
I onda? -Spaljujem ih.
Voleo bih da ostanu ovde. -Da ostanu.
Ostavite ih, dobicete ih sutra.
Kada završite uzecu ih. -Kako kažete.
Kada sutra? -Zvacu vas kada materijal bude spreman.
Verujem da ste svesni potpune poverljivost svog rada. -Svakako.
Zdravo. Otac me pita zašto ne idem sa tobom na jogu.
Uvek pita. -Reci da sam odrasla i slobodna i da
sam ti zabranila da me pratiš. -Ne mogu to da mu kažem.
Probaj, bice dobro. -Ne mogu.
Radi šta hoceš, ali sa mnom ne ideš. Davež si.
Ernesto, šta to radiš? -Radim.
Ugasi, zar ti Mateo nije zabranio da snimaš nakon snimanja.
Tata mi je rekao da to ignorišem. Želi da vidi sve.