Já ti pomůžu. To víš, že jo.
Péťo. Co je?
Péťo.
Kolikrát jsem ti říkal, že ne?
Hadry všude.
Já jsem ti říkal, že to tady nechci.
Chtěla jsem, aby nám aspoň nebylo vidět do postele.
Ježíšmarjá, tak si to tam dej, jestli chceš.
Kde mám činky?
Na terase.
Páni zlatí, to trvá.
Hele, přestaneme. Boženka mi přijde udělat hlavu.
Vlasti, neblázni, počkej.
Pepo, co blbneš? To bolí.
-Přestaň. -Recituj.
Ježíši. Jak lvové bijem o mříže,
jak lvové v kleci jatí,
my bychom vzhůru k nebesům a jsme zde s Zemí spjatí.
Nám zdá se, z hvězd že vane hlas:
''Nuž pojd'te, páni, blíže, jen trochu blíže, hrdobci,
jimž hrouda nohy víže.''
My přijdem! Odpusť, matičko, již jsi nám, Země, malá,
my blesk k myšlenkám spřaháme a noha parou cválá.
My přijdem blíž, my přijdem blíž, my světů dožijeme,
my bijem o mříž, ducha lvi...
-A dál nevím. -To je v prdeli.
V těchhle podmínkách se nedá pracovat.
Jestli je to pro tebe práce, pro mě je to dřina.
-My cizinou jsme bloudili... -Zařídils ty Kanáry?
Co je s dovolenou?
-Nezařídil. -Nezařídil. Jsem milionář, nebo co?
Bibino.
Sundej mi to, prosím tě. Ať se neskřípnu.
-Počkej. -Držíš to? -Jo.
Ty už se na mě nezlobíš?
Ale já se nezlobím. Proč bych se zlobil?
Jenom už s tím laskavě nikdy nezačínej.
Vem si župan.
Vždyť si ho beru.
Co je zase tohle?
Říkal jsem ti, že dečky nesnáším.
Bibino.
Co to tady zase je?
-Sakra. -Co je, Péťo?
Kolikrát jsem ti říkal, aby sis ty krámy dávala jinam.
-Tak promiň. -Podívej se na to umyvadlo.
Špína, krámy, propiska.
Prosím tě.
Ty nestačíš sama na sebe, a ještě bys chtěla mít děcko?
Hergot, kde mám ty podklady? Dal jsem si to včera vedle mayovek.
-Zase mi v tom někdo dělá bordel. -Taky se někdy musí utřít prach.
Máš to dole.
-Jo, tady. Kde mám aktovku? -V hale.
A moc si nevyskakuj.
Vlasto, neser mě, nebo ti neuvařím vejce.
-Bibino. -Ano.
-To je tvůj kufr? -Ano, to je můj kufr.
A co tvůj kufr dělá v mé šatně?
Je tam.
Tobě to vadí?
Nevadí, ale víš, že nemám rád doma věci, u kterých nevím, co v nich je.
-Víš, jak je to s kuframa. -Jak nevíš, co v nich je?
To je můj kufr a přinesla jsem ho,
abych do toho mohla dát tvoje špinavé věci.
-Promiň, to jsem nevěděl. -To jsi ani nemusel vědět.
Vždyť to je úplně normální, ne?
Já ti nějak přestávám rozumět. Dneska ti všechno vadí.
Nic mi nevadí. Ježíši, tak jsem se zeptal.
Jenom ses zničehonic zeptal na můj kufr, že ti vadí.
-Ty máš... Já tomu asi rozumím. -Čemu?
Ty máš strach, abych se sem nenastěhovala, že jo?
Ježíšmarjá, řekl jsem něco takového?
Neřekl.
-Jenom jsi řekl, že ti vadí můj kufr. -Nech toho s tím kufrem.
-Mně nevadí, že... -Uklízet ti tady můžu.
Možná bys trochu mohla.
Pomáhat... Sakra. Pomáhat ti můžu.
Podržet... to ti taky můžu. Ale bydlet tady nemůžu.
Jestli jde o podržení, tak to jsi ty, kdo chce pořád do postele.
-Já? -Samozřejmě. -Já?
A pokud jde o bydlení, tak pokud vím,
ty tady bydlíš, ty tady spíš, ty tady jíš...
-Já tady jím? -Samozřejmě. -Tak to ti vadí.
-Tak hele. -Co?
Tak si to sežer.
Tohle uklidíš, říkám.
Ježíšmarjá.
On na tom snad nemaká.
-Kde je Petr? -Je u šéfky. Zřejmě na silné kávě.
Proč si myslíš, že tady jsi? Na co myslíš, že tě platím?
Pojd' sem.
Na co si myslíš, že tě mám? Abys tady ohnul každou sukni?
Každou ne. Jenom tu tvoji.
Co si to dovoluješ?
A to si myslíš, že ti to projde? Sakra!
Tohle mám prezentovat Bachovi? Jak si to vůbec představuješ?
Co?
Asi takhle. Vid'?
Ne. Takhle.
Prosím vás, co tady děláte?
My tady intenzivně pracujeme.
A právě jsme přišli na to, jak poslat do háje ty Mozartovy koule.
To nejsladší k cumlání...
Bachovy koule. Jasně.
Jasně. A bude to nejmíň pět billboardů.
Ale to Bachovi nebude stačit. Ten chce něco extra.
-Jak extra? -Ne billboard. Megabillboard.
Obrovskou nasvícenou plochu, jaká tady ještě nebyla. A třeba na Řípu.
A to je přesně to, co tady nikdo nepovolí.
Dobrý den. To se čeká na nás? Noste na stůl.
Pan Brtník. Pan architekt Lacina.
To jste tady všechny takové sametové?
Samozřejmě.
-Ale vás tady nemám. -To je v pořádku.
-Máte zbraň? -Jo. -Máte mobil?
-Jo, proč? -Vypněte si ho. -Dobře.
Je to normální?
Dobrý večer.
V pořádku, prosím.
Smrti má, přijd'.
Dej blahý klid.
Chci již jen v míru žíti.
V andělské říši dlíti.
Skončeno je žíti mi.
To víš, to chce kontakty.
A tady jich máš plnou Avii.
-Podívej, třeba tamten ředitel. -My se známe?
Ševče, drž se svého kopyta. Cherchez la femme.
Třeba ta indiánka, co říkáš?
Ta zrzka. To je gazela, co?
-Ta už tady někoho má. -My už jsme se viděli.
Podívej se tamhle. Na tom nemůžeš prodělat.
Já zírám. Ty jsi už vyloženě dospělá ženská. A sluší jí to, vid', Petře?
Pan architekt Petr Lacina, umělec. Má velký smysl pro krásné věci.
Já nejsem žádná věc.
To je on. Doktor Bach. Na Bacha tady nikdo nemá.
Ten skupuje už i dluhy.
V druhém plánu jede notorička Bachová.
Bacha, šéfka. Žlutá ponorka tě stíhá.
Podívejte se, mně je to jedno. Oni potřebujou mě, ne já je.
A... Pardon.
Tak co? Už to zase hrálo? Máte to s sebou?
-Jistě, pane doktore. Petře, podej. -Rozkaz.
Samozřejmě to bude v barvách.
-To je ono? -Radši to předved'.
Já?
Pojd'te třeba vy.
Pojd'te.
-To nejsladší k cumlání... -Já nebudu nikomu dělat šaška.
-Tak bohužel... -Já bych vám nestačila? -Samozřejmě.
To nejsladší k cumlání...
Bachovy koule.
To je moje paní.
-Kdo to vymyslel? -Já.
-A on je kdo? -To je můj zaměstnanec.
-Když jsem jenom zaměstnanec... -Není to trochu lascivní?
Není to trochu lascivní?
Je. Ale to je právě ono.
-Přišel Dohnal. -Už je tady? -Ano.
Bachovy koule. Největší, nejsladší a nejzlatější. Vid', miláčku?
Ty to hrozně rád slyšíš. Že jsi sám jako...
-Uklidni se. -...největší, nejsladší a hrozně bohatý.
-Uklidni se. -On to nechce slyšet.
Že je největší, nejsladší a nejzlatější.
Ochutnejte, vemte si. Jsou výborné, jsou zlaté.
Jediné koule, které můj muž má. Jsou skvělé. Vemte si taky.
-Dovolíte, madam? Já si vezmu. -Nechte mě.
Ona mi to nedá. To je neuvěřitelné.
-Bachovy koule, za ušima boule. -Tomu se říká název.
Pan náměstek Dohnal. To nejsladší k cumlání.
Konečně vás poznávám. Stále jenom slyším: Bacha, bude tam Bach.
Stojí za tím Bach. Platí to Bach. Všechno půjčil Bach.
Vy máte neuvěřitelnou lobby. Jak to děláte?
-Beru si z vás příklad. -Prosím vás. Ze mě?
Z takového obyčejného, nenápadného a skromného...
No právě, to je ono.
Dovolte, abych vám představil svoji manželku. Ona je to jediné, co mám.
O to jste silnější.
Bud'te bez starostí, o všechno se dá přijít.
Byl byste tak laskav, pane náměstku,
a zviditelnil byste našim čtenářům své plány na novém působišti?
Ke kterému dálničnímu okruhu se přikláníte například vy?
Ach, ta média. Ta nám dělají starosti, vid'?
Já se zatím orientuju v terénu.
Myslím si, že by bylo předčasné dělat nějaké závěry. Vid'te?
Ovšem.
-Kde je Petr? -Kde by byl? Asi se někde nalejvá.
Sakra.
Tohle bych chtěl mít doma.
Vždyť je to malé. Copak to nevidíte? Pořádný pták se tam nevejde.
Jak pořádný? Vy myslíte dravce?
-Ty mi táta nechce dovolit. -Aha.
Takže ty jsi malá Bachová.
No...
-A já bych ti nestačil, bejby? -Já nejsem dítě.
Ale to víš, že nejsi dítě. Počkej.
-Počkej, neutíkej. -Víte, já...
Já si tě chci jenom prohlídnout. Neboj se.
Ne.
Podívej se mi do očí. Neboj se.
Ovšem.
Jak říkám, nerozhoduji sám.
S tím si nedělejte starosti, to nechte na nás.
Já to zvážím.
Prosím.
lngrid! Okamžitě si jdi hrát do svého pokoje.
Pane.
-Co to má znamenat? -Promiňte, my jsme...
Já jsem se přišel podívat na ptáky.
No ne, Petr! To je Petr.
Petře, co tady děláš, člověče? Já jsem tě neviděl, ani nepamatuju.
Pamatuješ si? Pepa Dohnal. Chodili jsme spolu do školy.
Ty ses vůbec nezměnil. Jsi pořád stejný.
-Tady jsou. Všude tě hledám. -Co to slyším? Vy jste fakt spolužáci?
Bachovi se to nelíbí.
Co tady děláte? Jejda.
Právě uvažuju, že bych tady panu Dohnalovi...
-Pepíkovi. -Pepo.
Tak Pepíkovi ukázal tu lokaci na billboard.
-Pepíku, řekni billboard. -Billboard.
Pokud to ovšem panu doktoru Bachovi nevadí.
-A proč by mu to mělo vadit? Naopak. -Ovšem, jsem pro.
Je to výborná příležitost. Můžete také projet tu dálniční trasu.
-Aspoň spojíme příjemné s užitečným. -Pepa, Pepa.
Pepo.
Tady se bude napojovat ten nový dálniční okruh.
Jak to? Vždyť to ještě není rozhodnuté.
Ale už se pro Bacha projektuje motel i benzínka.
Jo takhle. Tak to nebude tak jednoduché.
-To je hnus. Viděls to? -Ty srdce? Mně se to líbí.
Vždyť je to nádherný plakát.
-Doufám, že nejsi rasista. -Já?
-Ne, proč? -Co ty víš, co máme v těle.
To já bych teda nerad věděl.
Já doufám, že na tom vašem billboardu nejsou taková svinstva.
-Ne, to jsou jen bonbony. Čokoládové. -No proto.
-Neměl bys jezdit takhle rychle. -Takové fáro se přece musí vyzkoušet.
Ale jestli ti to vadí a bojíš se...
Já se nebojím. Jenom nerad riskuju. Jen tak... pro nic za nic.
To je paráda, takhle si vyjet. Kdy já se dostanu do přírody?
-V čem vlastně děláš? -Životní prostředí. Každý máme něco.
Hele.
Taková vila by se mi líbila. Tobě ne?
Ne. Barák. Ježíšmarjá, to se můžu jít rovnou zahrabat.
-Barák znamená oženit se. -A co bys teda chtěl?
Co asi? Prachy. Ale pořádné. Pořádné prachy.
Na všechno bych se tady vykašlal a jel na cestu kolem světa. A jel, jel...
Takové černošky by mě taky zajímaly.
Právě.
Víš ty vůbec, o co všechno člověk přichází s jednou ženskou?
Jedna ženská tě přivede akorát k impotenci.
Myslíš?
-Myslíš, že to je tím? -Jasně.
Ty máš problémy?
Tobě se to říká, na tebe baby vždycky letěly.
Prosím tě. Co může být snazšího než si nabalit ženskou?
Na to každá vyloženě čeká. Jako třeba tamhleta.
-Ale to byla pěkná baba. Škoda. -Ta by se ti líbila?
-No... líbila. Potřebovala pomoct. -Tak jí pomůžeme.
-Asi mi došel benzín. -Jak jste to poznala?
Nejede to.
-Tak se vám na to podíváme. -Dík.
-No jo, prázdné. -Že jo?
To je dobrý vozík. Ten už něco zažil, co?
Na parádu ho nemám.
Dáte mi trochu?
Ale jo, dám.
A jak rád. Ale jak to chcete udělat?
-Máte snad hadičku, ne? -A kdybych měl?
Mohl byste mi trochu vycucnout.
A sama byste si to ode mě vycucnout nemohla?
Ne. Já to v puse nesnáším, mně se z toho dělá zle.
Ježíši. Nezlobte se.
-Jak se jmenujete? -Lenka.
Šéfe, vezmeme slečnu Lenku k pumpě, ano?
-Super. -Uvolněte místo vepředu.
Ted' se dobře dívejte, jak se to dělá.
-Co vlastně děláte, slečno? -Váš kanystřík. -Jsem veterinářka.
Já jsem si vždycky myslel, že je to lepší na zadním sedadle.
Co tím ten váš šéf chce říct?
Pane šéf, můžete Lence laskavě vysvětlit, co jste tím chtěl říct?
Já?
Nic. Já jsem tím nechtěl říct nic.
Já jen, abyste si vy něco nemyslela.
A co bych si měla myslet?
A co by si Lenka měla myslet, šéfe?
Ale nic. Jen jsem chtěl říct, že s námi se nemusíte bát.
Proč bych se s vámi měla bát?
Protože je nebezpečné stopovat cizí lidi.
Měl byste si radši přeřadit. A jak vy se vlastně jmenujete?
Já? Já jsem Petr.
Až na severní pól šel bych rád,
jen kdybys na mě byla trochu vlídná.
Avšak ty stále ne a ne se pousmát,
tak místo na ten pól půjdu spát.
Kam to jedete? Kam to jedete, sakra? Zastavte.
-Řekněte svému šoférovi, ať zastaví. -Šéfe, myslíte, že mám zastavit?
Tak zastav, sakra!
Tak zastavíme.
-Zastavte! -Moment.
-Já jen šéfovi ukážu, jak se to dělá. -Co to děláš?
Tys mi přiskřípl koleno, ty vole.
-Můžete se trochu nadzvednout? -To musíš napřed ty, debile.
-Ono to není tak jednoduché. -Počkej.
Ježíšmarjá.
Ale nesmíte se tak cukat, slečno, to bych vás mohl zmáčknout.
-Šéfe, co tam stojíte? -Co? -Pojd'te sem.
-Z druhé strany. -Co mám dělat?
Jen se necukej, ještě by sis mohla ublížit.
Lež klidně. Pojd'te.
-Ona mě kopla. -Ježíši, vy jste nemehlo, šéfe.
Jen kopej, kopej. Šéfe, ten zápas je na tom to nejkrásnější.
Šéfe, co je? Co bude?
Dělejte něco.
Sundejte jí kalhotky.
-Ne. -Má nějaké kalhotky, vid'te?
Má, ale já tam nemůžu, ona pořád kope.
Vem mozek do hrsti. Na co je asi tamhleten bezpečnostní pás?
Tak ne. Zaháknout, dvakrát omotat.
Nebolí vás to, Lenko, vid'te?
Počkej.
Ta svině mě zase kopla.
-S vámi je to těžké. -Ježíšmarjá, mně teče krev.
Ty děvko! Počkej, něco uvidíš.
-Ty hajzle, opovaž se. -Nejdřív snad ty kalhotky.
-Ježíšmarjá, to je amatéřina. -Jak to mám udělat?
-Nůžky. -Kde mám vzít nůžky?
-Počkej, někde mám otvírák. -To bude ještě lepší.
-Jste hajzlové, já to na vás řeknu. -Klid, to si potom zašiješ.
Do prdele, já jsem si ulomil nehet.
Šéfe, vy jste opravdu s odpuštěním prcačka.
Je to tupé. Co je to za materiál?
Jak to děláš? Takhle ji nepřeřízneš, musíš spodem.
Lenko, necukej se. Já vím, že to lechtá.
Ale takhle tě řízne předčasně.
Ne.
Toho si nevšímej, to je taky sportovec.
Ten si taky dělá fyzičku.
Lenko, já jenom chci, aby si šéf vzpomněl.
-Ne. -Kvůli práci ani neví, co je to sex.
-Ne. -Lenko, pochop to.
Co ti to udělá? Stejně už nejsi panna.
-Nebyla panna, že ne? -Já myslím, že ne.
Nějaká krev tady je.
-To je ono. -Tak pokračujeme.
Děkuju ti, protože já jsem netušil,
že sexuální život může být takhle bohatý a pestrý.
Co je?
-Ona je nějaká divná, ne? -Co by jí bylo?
Opravdu je nějaká tuhá. Co jsi s ní provedl?
Co? Já nic.
Ukaž.
Ještě ťuká, ty panikaříš.
-Ale ona je opravdu nějaká zřízená. -Co s tím budeme dělat?
Blbečku. Že jsem já zřízený, to ti nevadí.
Taková hezká holka se z toho vylíže sama.
-Nešoupneme ji blíž k silnici? -Nezavoláme sanitku?
Jsi blbej? Někdo přijede a pozná mě. Budu mít problémy. Jedeme do prdele.
-Je tady moc krve. -Takhle ji tady nemůžeme nechat.
Ježíšmarjá, já bych ji nejradši zabil.
Budeme ji muset zabít.
-To nemyslíš vážně. -Stejně už je trochu mrtvá.
Aspoň se nebude trápit.
Co si to myslíte? Co si myslíte, že uděláte?
Jak uděláte? Snad uděláme, ne? Ty jsi mě do toho zatáhl.
-Ted' mě v tom chceš nechat? -Já jsem ji snad znásilnil?
-Já jsem ji praštil? -Nech těch keců.
Praštíme ji, no a co? Co se stane? Nebo ji utopíme.
-A kde ji tady chceš utopit? -To je jedno. Někde tu musí být voda.
Nebo ji položíme na koleje. Ale to taky není ono, hergot.
-Ten vlak ji nerozmašíruje úplně. -Co je? Co se děje?
Nic. Asi jste omdlela.
Strašně mi třeští hlava. Kde to jsme?
-Vy si nic nepamatujete? -Kdo jste?
Je to možné?
Vy jste nás strašně polekala. Nejdřív nás zastavíte, pak omdlíte.
Já se motám. Mohli byste mě odvézt domů, když už jste mi tak pomohli?
-Jistě, kde to je? -Je to tady kousek.
-Bud'te tak hodní. -Ale jistě, s radostí. -Děkuju.
Hlavně že to takhle šťastně dopadlo.
-Zapomněla tašku. -Tak ji vem, prosím tě.
On to vezme, slečno, nebojte se. Pomalu.
Pomaličku.
A jsme doma.
-Tak nashle. -Ne, pojd'te dál.
Ne, díky.
-Na chviličku. -Ne!
-Pojd'te se něčeho napít. -Dáme si skleničku.
Ježíšmarjá.
No jo.
Sakra.
-Asi se mi udělalo zle. -Tak to my radši půjdeme.
Ne, to bude dobré. Já jenom...
Můžete mi pomoct otevřít ty okenice? Tamhle je klíček.
-Já to tady zatím připravím. -Dobře.
-Děkuju. -Hned jsme zpátky.
Člověče, to se dějou věci. Já jsem z toho celý divý.
-Ještěže jsme ji nezabili. -Ticho.
-Šéfe, na krku máte krev. -Co?
-Měl byste si to umýt. -Ježíšmarjá. Hele, tamhle je řeka.
Počkej, opatrně. Já se tam opláchnu.
To je skvělá voda. Pojd' se taky osvěžit.
Dělej.
Rozloučíme se a mizíme.
-Slečno, všechno je v pořádku. -Tak na zdraví.
-Ne, já řídím. -Prosím vás.
-Na vaše. -Musím se posilnit.
-Posad'te se. -Ne.
-Pojd', sedni si. -Jedeme.
Vy si ale užíváte.
To jsou jenom zbytky po jednom mejdanu.
-Snad mi to pomůže. -Do druhé nohy.
Ťuk, ťuk... Na zdraví.
-A já udělám kafíčko. -Ne, my opravdu jedeme.
Počkej, ať udělá kafíčko.
Mně to teda chutná. Dáš si?
-Já pojedu sám. -Nech toho. Je to sympatická holka.
-Ježíšmarjá. -Má to tady sympatické.
Ona... řeknu ti... kdyby nebyla... kdyby nebylo...
-Nespi, slyšíš? -Já nespím. -Musíme jet.
Počkej. Kdyby jí nebylo tak špatně, tak bys taky mohl...
Co myslíš?
Třeba na to čeká.
Říkám ti, nespi. Vypadneme.
Já nespím. Vypadneme.
Ty jsi neuvěřitelný.
Sed'!
Co blbneš?
Jdeme!
Kafíčko. Kafíčko se nese.
Ty mrcho. Tys nám...
Vzbud' se.
Mě bolí hlava.
Kde to jsem?
Vlasto.
Vlasto!
Co to je?
Ta noha...
Co to...? To je bolest.
Ježíšmarjá.
Já mám asi v prdeli prostatu.
Ježíšikriste, co to je?
Co je?
-Ježíši, ta noha. -Jsem od krve.
Já tam něco mám.
Ježíši.
Co to tam mám?
Já tam nic nemám.
Já se pochčiju bolestí.
Kde je?
-Kde je? -Kdo?
Ta ženská... ta kurva.
Kde je? Kde?
Lenko!
-Dej to pryč. -Co? -Odhrň tu deku.
Ukaž.
No jistě. Tebe taky.
-Co? -Ta kurva!
Já se to bojím říct.
Ta kurva nás snad kastrovala.
Jak kastrovala?
-Mě taky? -Copak tebe, ale proč mě?
Já to tam nemám.
Ty vole, já to tam taky nemám.
Já ji zabiju. Já jsem ti to říkal, my jsme ji měli zabít.
Já ji zabiju. Ať mi to okamžitě vrátí. Kde je ta svině?
Proč já? Proč zrovna já?
Blbečku blbej.
Tohle jsi mi daroval? Děkuju ti mockrát.
Já jsem ji přece jenom držel.
Takže ona nám kecala. Ona nám lhala.
Ta svině.
Já se z toho zblázním!
Ježíšmarjá. Nemůžu dostat nějakou infekci?
Jestli to neudělala pořádně...
Já ji zabiju.
Co to je?
To je ono?
Takhle to vypadá?
To je konec.
V té misce, kamaráde...
To jsme my.
Ty větší jsou asi moje, vid'?
-Prosím tě, rychle to vem. -Ne.
Ať se to neokysličí. A ještě za tepla to dej na led.
Opatrně.
Ať nezakopneš.
Pomalu.
Tak.
Kristepane.
Jak tohle vysvětlím doma?
Na shledanou. Lenko!
To jsi ty? Co tady děláš?
-Co se ti stalo? -Já ti to radši řeknu vevnitř.
Tak honem.
Neplač.
-Počkej, kam zase jdeš, proboha? -Pojd'.
To je příšerné. Já se z toho zblázním.
-Co je, do prdele? -Pojd' mi pomoct, prosím tě.
-Počkej. -Opatrně.
Ježíši, spadlo to!
Opatrně mě zvedej. Opatrně, říkám.
Ted' jsi do toho kopnul, idiote.
Tys do toho kopl.
-A už ti to nedám. -Dej mi to! -Už ti to nedám!
-Dej to sem. -Já to ponesu. Ty s tím zase práskneš.
Poneseme to oba, počkej.
Já ji nechám zavřít, až zčerná.
Nemůžeš.
Proč bych nemohl?
To bys skončil, kamaráde.
Víš, jak by to v tisku rozmázli?
Ty idiote.
Já už nemůžu.
Taky jedete do Kamenice pro drůbky?
Co? Do Kamenice?
Ono to nejede do Prahy?
Na Pražáka musíte přestoupit v Kozojedech.
Šmarjá.
V Kozojedech. Do prdele.
Co na to říkáš?
-Ty vole. -To jste si pěkně šlápli.
Hele, ty taky vstávej. To je dost, že ses hnul.
-Prosím. Posad'te se. -Ne, to je dobré. -Sedněte si.
Já nechci.
Nechci, opravdu nechci.
Šmarjá, dejte mi pokoj, prosím vás.
Haló.
-Haló, zastavte. -Okamžitě zastavte. Stůjte.
Nemůžete s tím míň cukat, do prdele?
Jak to, že to nikdo nešlohl?
To je ale poctivá svině.
Počkej, neunáhli se. Aby to nebyla nějaká past.
Opatrně.
Tak.
Pokračuj, pokračuj. Nezdržuj se.
-Tak kam? -Domů. Já už nechci nikoho vidět.
Sakra, co se to tady děje?
Krucifix. Zrovna ted'.
-Jak dlouho to bude trvat? -Prosím tě, co to tam dělají?
-Není to ten dálniční okruh? -To bych o tom musel něco vědět, ne?
Co jim mám říct? Kde jsme teda byli?
Nic neříkej, byli jsme v nějakém pajzlu.
Hlavně nevolej, dokud to neusne. Ježíšmarjá, já se zblázním.
Co napíšeš dvacetkrát za trest?
Že už nebudu kouřit.
Ale co?
Trávu.
Snad celou větou, ne?
Slibuju, že už nebudu kouřit trávu marjánku.
Kam se to pořád koukáš?
Co to tam vyvádíte? To snad není pravda.
Hlavně ať přestane ta pila. Vždyť se to do mě zařezává.
Tak co bude?
Hlavně jed' odsud, tady mě někdo pozná.
Jed' do prdele. Mně je to jedno. Říkám ti, ať odjedeš.
Ahoj, tady Michal. Dala bys mi číslo na Dohnala?
Na toho náměstka ze životního prostředí.
Protože mně tady před školou kácí stromy.
Samozřejmě že nám to nikdo nenahlásil.
Dálnice? To by přece nikdo nedovolil.
Jaký billboard? A kde?
To je svinstvo. Prosím tě, já už musím běžet do třídy.
Haló? Chtěl jsem se tě zeptat, nemluvila jsi včera s Lenkou?
Proč? Cože? Celou noc?
Nevím. Třeba se zdržela v práci.
Je to divné. Už to někdy udělala?
Já taky nevím, hochu, co si o tom mám myslet.
Cože? Na policii? Ty ses zbláznil.
Neblázni. To je přinejmenším předčasné.
To se vysvětlí. Nějaký důvod to má.
Třeba se rodila telata a nemohla ti zavolat. Prosím tě, klid.
A s tím billboardem bude lepší, když půjdeš rovnou za Bachem.
Tam se všechny nitky sbíhají. Já o tom píšu článek. O té dálnici taky.
Večer budu na chatě, tak se stav. Já už budu vědět víc.
To bude dobré. Ahoj. Neboj.
Já nevím, co mám dělat.
-Michal se nesmí nic dozvědět. -To je jasné.
Koho si přejete, prosím?
Tady je Michal Karásek, zástupce hnutí Vše pro zdraví.
Můžu se ohlásit u doktora Bacha v naléhavé záležitosti?
Jste ohlášen?
Ne, ale právě chci. Je to velmi naléhavé.
-Bohužel, musíte se ohlásit. -Já se tedy ohlašuji.
Lituji. Pan doktor Bach není přítomen.
Jaká šťastná náhoda.
Co jste s tím dělali? Vy jste vyorávali brambory, nebo co?
Vemte mě do školy.
-Kam do školy? -Do školy.
-To máte svačinu? -Jo, to je moje svačina.
-Nebo pojedeme do biliárového klubu. -Na to zapomeňte.
Ale proč? Tam by se vám líbilo. Včera jste sliboval...
-Co bylo včera, to už dávno neplatí. -Ale proč? Já chci, aby to platilo.
Bud' ráda. Stejně to nejde. A stejně by to tvůj tatínek nedovolil.
Tatínek? Tatínek, pořád tatínek.
Tatínek bude dělat, co já budu chtít.
Já už musím. Už to asi nevydržím.
Kde to jsem?
Co to...?
Já mám žízeň.
To je bordel. Ani pivo tu nemají.
Ježíšmarjá, to je strašné.
Co to tady vyvádíš?
Co? Nic. Jen jsem se chtěl podívat.
Tam to bylo báječné. Ježíšmarjá, mě bolí hlava.
Nic tu není.
Vejce.
Nějaké masíčko.
To je zvláštní.
To je jako drůbky.
Celou dobu jsme na tebe čekali. Celý večer.
Mně je špatně.
Jsem blbej, nebo co?
Mně se po tobě tak stýskalo.
Ty můj kočičáku.
To vypadá dobře.
Co tady děláte?
Promiňte, já jsem tady jako taxík. Vaše paní...
Vaše paní byla včera, s prominutím, jak pytel.
Takže vy jste taky oslavovali? Je to tutovka?
Co to melete?
Jaká tutovka?
-Jaká tutovka? -Já myslel ten billboard. Bachovy koule.
Seberte si svých pár švestek a vypadněte odsud!
Ahoj.
Odlož si.
Potřebuju s tebou mluvit.
Co tak dramaticky?
Ať jde ta kráva pryč.
Potřebuju, aby ses mi podíval na tohle.
Co to je?
Je to možné?
Nevím. Neříkej mi, že je to tvoje.
Ty vole.
Promiň, já to tak nemyslel.
Co je?
-Mně se o tom pořád zdá. -Ona to taky není žádná sranda.
Je to strašně nebezpečné.
Jak to? Vždyť jsem to dobře vyvařila.
-Ale pro tebe je to nebezpečné. -Mně se nic horšího nemůže stát.
Ne? Můžou tě zabít. Nesmíš sama nikam chodit.
Vždyť oni z tebe mají strach. Rozumíš tomu?
Proč?
-Pro mě je to vyřízená záležitost. -Ale to oni nevědí.
Pochop to. Oni nevědí, co se ti děje v hlavě.
A dokud ty jsi, oni nebudou mít nikdy klid.
Já se spíš bojím o Michala. Jestli se to dozví, tak to nepřežije.
Už to nikdy nebude jako dřív.
No jo.
Stejně nikdy nic nebude jako dřív.
Když já ho mám ráda.
-Tak mu nic neříkej. -Ježíši, jak s ním pak můžu žít?
-Já jsem mu nikdy nelhala. -Můžeš pár dní zůstat u mě.
Jak mu to vysvětlím?
Chlapům se hlavně nikdy nic nevysvětluje.
Ženská je nejpřitažlivější, když má svoje tajemství.
Já už ale nechci nikoho přitahovat.
-Ta ženská musela být profesionál. -Takže co?
Je to dobré, sám bych to líp neudělal.
-A vrátíš mi to tam? -Blázníš?
Víš, jak je to složité a jemné ústrojí?
Takže jsem vyřízený.
Můžeme ti tam implantovat protézu, abys nevypadal tak blbě.
Ale hlavu vzhůru. Děti jsi stejně nechtěl.
No jo. Ale to ted' už nebudu moct ani... nic.