Când începe concursul?
Publicul intră la trei. Începe la trei și jumătate.
- Este trei și douăzeci! - E pe cale să înceapă!
Nu-i nimic! Oricum, intru a patra.
La mustață!
SALA TOWA
SALA PRINCIPALĂ INFORMAȚII
Am ajuns! La fix!
- Am adus programul. - Mersi.
Numărul 11 a câștigat anul trecut Mențiunea Specială.
Și Premiul Publicului?
Oare va cânta bine?
Domnul Kazama e șeful juriului?
Au șansa să se facă remarcați.
Parcă sunt pe altă lume. Toți sunt vedete.
Peste tot, emoțiile concursului sunt la fel.
- Până și eu am emoții! - Nici nu concurezi, Tsubaki.
Ei bine...
Mă duc.
- Baftă! - O să-ți ținem pumnii.
Bine. Voi da tot ce pot!
- Amfiteatrul e într-acolo? - Da.
Ce-ai pățit?
Nimic.
Aici lucrezi tu.
AL DOILEA CONCURS ANUAL TOWA VIOARĂ - GIMNAZIU
- E mai mic decât credeam. - Nu e ca un stadion!
N-am mai fost aici din clasa a șasea, când îl susțineam pe Kousei.
De mult n-am mai simțit atmosfera.
Aerul ăsta uscat...
Mirosul de praf...
Văd niște locuri libere!
- Acela nu e Arima? - Ba da.
- Arima, pianistul? - A crescut.
Cel mai tânăr laureat al concursului Saiki?
Îl credeam în străinătate.
Ce caută la concursul de vioară?
- Fostă vedetă! - Ce mică e lumea muzicii clasice!
Nu mi-ai zis că vii să o vezi!
Pentru că... de-ai fi știut, nu ai mai fi venit.
Așa că am păstrat secretul.
Pianul te face să te simți groaznic?
Începe runda preliminară a concursului Towa,
secțiunea vioară, gimnaziu.
Beethoven. Sonata Numărul Nouă pentru Vioară.
Sonata Kreutzer.
A adormit?
N-am mai auzit de mult un concert.
Ce pot spune?
Sunt agitat.
Aceeași piesă, iar și iar. Plicticos!
E piesa impusă. Și tu m-ai adus aici.
Dar publicul e numeros. Mă mir.
E un concurs nou, la nivel național. Începe să capteze atenția.
Sponsorii sunt cam capricioși.
În runda preliminară se cântă de obicei Bach sau Paganini,
dar aici fiecare are acompaniament.
Rar vezi așa ceva!
Câștigătorul va susține un recital la o vioară Guarneri furnizată de sponsori.
Guarneri? Paganini?
A început.
Nu cântă nasol?
Hai că poți!
Păcat. Începuse tare bine. A făcut vreo două, trei greșeli.
- Nu e elevul domnului Sato? - Nu-i de mirare, atunci.
Pe la mijloc, flutura aiurea arcușul. S-a pierdut.
ȘEFUL JURIULUI
Dar execuția a fost coerentă.
Cam rudimentară, dar la un nivel înalt. A cântat bine.
Ai absolută dreptate, domnule Kazama!
A fost interesant după ce a zbârcit-o.
În ritmul ăsta, eu adorm.
Cine urmează?
Urmează Kao!
Trezește-te, Watari!
Rahat, am ratat!
- Asta așteptam! - Ești tare frumoasă!
Îmi dă emoții.
Muzica mea...
Oare îi va mișca?
Elohim, Essaim. Elohim, Essaim. Te implor.
Ce drăguță e!
Este...
Este aceeași piesă, nu?
Fără îndoială, e piesa impusă, Sonata Kreutzer.
Dar...
Blasfemie! Ritmul și dinamica sunt complet aiurea!
Ignoră pianistul și cântă cum vrea ea!
Parcă s-ar certa cu compozitorul!
E Sonata Kreutzer, dar nu mai sună a Beethoven.
Piesa asta...
Fără îndoială, și-a însușit-o.
E violentă, cu o personalitate urâtă
și lasă o impresie groaznică, dar...
E frumoasă.
- Kao, ești superbă! - Kaori, ești cea mai bună!
A fost uluitor.
O personalitate copleșitoare... Refuză să urmeze orbește compoziția.
Sigur nu e pe placul domnului Kazama.
E un concurs serios!
Talentul ei e la un alt nivel.
Cum de fata asta nu e celebră?
Extraordinar! Toată sala vuiește datorită ei.
E ca la un concert! Crezi că va câștiga?
Dar ce păcat! Mare păcat.
Până la urmă, e doar un concurs.
N-are cum să urce pe podium. Prea multe puncte negative.
E interzis să se abată de la partitură.
De ce? Ai văzut, tuturor le-a plăcut!
Poate i-ar fi mers la un recital, dar nu la un concurs.
Însă probabil că ea nu asta urmărește.
Cum de pare așa de fericită atunci când cântă?
Luăm o pauză de 15 minute.
- Cea cu numărul patru a fost grozavă! - Avea voie?
Kaori Miyazono, nu? Acum îi știu numele!
Sunt admiratoarea ei!
- Ce impact uriaș! - E tare frumușică.
Uluitor! Toți vorbesc despre Kao. A fost super, nu-i așa?
N-a fost ca la un concert? Doar la ea am rămas treaz.
Urât din partea ta să sforăi de la început!
- Nu m-am putut abține! - Scuze!
Poftim!
Flori pentru tine. Ne-ai impresionat.
Ce frumoase sunt! Mersi!
Domnișoară Miyazono.
Afișăm rezultatele în 30 de minute de la evaluarea juriului.
Lasă-mă pe mine! Nu-mi pasă de chestiile astea.
Nu contează decât locul întâi.
- Kao! - Tsubaki!
- Pa! Mersi pentru flori! - Pentru puțin!
Violonista care și-a încheiat numărul
fuge către cei care o așteaptă.
Șerpuiește prin mulțime, ținându-și buchetul de flori.
E ca o scenă dintr-un film.
- Grozav! Ai fost drăgălașă! - Mersi!
Cu adevărat.
Amicule A!
Hei!
- Cum ți s-a părut? - Mie?
- N-am fost minunată? - Vezi tu...
Cum ți s-a părut?
N-a fost rău...
Nimeni n-a mai primit flori după proba preliminară.
În plus, nici nu te cunoșteau. Nu pregătiseră florile. Deci...
Când te-au auzit cântând,
au dat fuga să cumpere flori.
E o zi de neuitat.
La fel ca interpretarea ta.
Îți place?
E exact ca o scenă dintr-un film.
Deși eu am jucat doar rolul Amicului A.
Anunțăm concurenții care s-au calificat.
Bun! Îmi văd numele!
- Numărul opt nu s-a calificat? - Numele meu!
Fac o poză.
CALIFICĂRI
Chie, îți văd numele.
Alegerea Publicului ajunge în runda a doua?
ALEGEREA PUBLICULUI: KAORI MIYAZONO
SALA DE REPETIȚII
Beethoven Sonata Nr. 9 în La Major
- Watari? - Era să mor de inimă!
Nu erai la infirmerie și te-am căutat aici.
Te-am găsit leșinat pe jos. Credeam că ai murit!
Arima?
E rece, pune-o pe locul unde ai fost lovit.
Mersi.
De ce ai chiulit și ai țipat ca din gură de șarpe?
Fără motiv. Îmi limpezeam gândurile.
Te porți ciudat azi. Ești mai aerian decât de obicei.
Nu cumva... te gândeai la fata care-ți place?
Ce-ți veni?
Gândurile astea sunt firești în adolescență.
Să fie vorba de Kaori? Te înțeleg. E frumușică foc!
Nici gând! În plus...
Este...
Ai un rol secundar. Kaori îl place...
Te place pe tine, Watari.
Nici nu s-ar uita la mine.
Nu contează.
E normal ca fata care-ți place să fie amorezată de altcineva.
Când o fată e îndrăgostită, strălucește ca o stea.
De asta se îndrăgostesc oamenii nebunește.
Încep să pricep de ce ai lipici la fete.
Clar! Îmi plac o grămadă de fete!
Mie mi-e cu neputință.
Sunt convins.
Fata îți va arăta dacă e cu neputință sau nu.
- Dai sfaturi bune. - Nu-i așa?
Hei, Watari!
- Iar ai făcut-o pe Keiko să plângă! - Calmează-te!
Cum adică să mă calmez?
O să chiulesc de la antrenament, ca să merg acasă cu Keiko!
O neglijez de ceva vreme.
Ești groaznic, până la urmă.
Watari are dreptate.
Azi nu sunt în apele mele. Plec.
Și brusc...
Pe fundalul cu nori de un roșu-aprins...
După cortina întunecată a pleoapelor, aud refrenul...
Iar și iar.
Și, de fiecare dată, inima mea tresaltă.
Parcă tot ce mi-a lăsat mama s-ar risipi...
Aș vrea să-l aud din nou, dar parcă n-aș vrea...
Încă o dată.
Aș vrea să o văd,
dar parcă nu aș vrea...
Sentimentul ăsta...
cum s-o chema?
Cum se cheamă sentimentul acesta?
Amicul A.
Ești o făptură a primăverii.
Poartă uniforma școlii, deci învață aici.
La ce te holbezi?
Iar mă spionezi? Perversule!
N-aș face asta! Greșești!
Mincinosule! Voiai să publici pozele pe internet!
Ba nu!
Lasă! Nu vei face decât să-mi sporești popularitatea.
Încrezuta!
- Oricum, unde e Watari? - Watari?
Aștept să-i fac o surpriză.
O să chiulesc de la antrenament, ca să merg acasă cu Keiko!
Crezi că va veni repede?
Nu-l văd pe nicăieri.
Watari...
e încă la antrenament.
Cred.
Înțeleg.
Poate trag cu ochiul la echipa de fotbal.
Se apropie turneul de vară. Poate n-ar fi bine să-i deranjezi.
Așa e! N-ar fi o idee bună. Nu pare, dar e destul de sensibil.
Ai dreptate.
Dacă-l deranjez, mă va urî.
O să te consider înlocuitorul lui.
EPISODUL 2 AMICUL A
Poftim?
EPISODUL 3 PRIMĂVARA INTERIOARĂ
Subtitrarea: Irina Para