ЧЕРНА ПЕПЕРУДА
В застой съм, в застой съм...
Много добре. Върни се тук.
Хайде. Да, да.
Сам, вземи одеялото. - Добре.
Извинявай. - Хвани я, Ей Джей!
Хайде, хлапе.
Може би трябва да помогнем на мама?
Хайде, хайде.
Хайде!
Върни се за одеялото, иначе майка ти ще ме убие.
Да.
Вижда ли ли сте жена ми?
Не, съжалявам.
Нанси!
Красиво е, нали?
На по-уединено място е, от колкото си мислех.
Харесва ми. Точно подобно място искам.
Извинявам се, че така се появявам.
Опитах се да ви се обадя. - Покритието тук е много зле.
Но съм сигурен, че е от телефона.
Проблем ли ще е ако ги разведа?
Приятно ми е да се запознаем.
Приятно ми е. - Пол.
Разбира се, разгледайте. Аз не мога да остана.
Тъкмо щях да излизам. - О, не, няма проблем.
Вероятно ще е по-добре, ако не си тук.
Къщата е истинска кочина, особено кухнята.
Ще се погрижа. Ще им кажа, че си имал гости.
Да, доста неподредени хора.
Не се притеснявай. - Добре.
Искаш ли да обядваме по-късно този следобед?
Да си поговорим за къщата и някой други неща.
Да, разбира се. - Добре, "Брентс", два часа?
Разбира се. - Добре, добре.
Добре. - Добре.
Ще се видим тогава. - Супер.
Надявам се да ви хареса видяното.
Хайде, ще ви покажа вътре.
Да обобщим накратко,
полицята потвърди, че млада жена
е била убита в провинция Джефърсън.
Това е четвъртата млада жена за три години.
Останалите новини, Рокис загубиха още една среща
с Метц, които дойдоха в града и ги унищожиха.
Хей, Пат.
Хей, Пол.
Знаеш ли, че плащат $36,000 на година
на човек под домашен арест?
Да, прочетох го във вестника.
Учител изкарва по-малко.
Носиш ли списъка?
Да, с няколко добавки.
Заповядай.
Сега ли ще платиш?
Давам ги на Ханк при доставката в сряда.
Проблем ли е за теб?
На лов ли отиваш? - Тъкмо се връщам.
Имаше ли късмет? - Да. Гъска.
Красавица.
Хей, Марти?
Пол, какво става, не получи ли съобщенията ми?
Задръстих гласовата ти поща.
Покритието не струва тук, човече.
Получи ли сценария?
Да. Върнах ти го обратно с мой коментар.
Върнал си го?
Мислех, че направо ще им го пратиш.
Не си включил нищо от техните записки.
Ако го пратя в този вид, никога повече няма да погледнат твоя работа.
Разбираш ли това, Пол?
Понякога се налага да направиш компромис,
покажи, че си гъвкав.
Такъв съм.
Не и в екип, не си.
И двамата знаем, че ти трябват парите?
Трябват ми, но не на всяка цена, разбираш ли?
Страхотна мисъл, но мисля, че имаш сметки за плащане.
Точно. За това се вземи в ръце,
Добре, трябва да вървя. Чао.
Марти. Марти?
Шибаняк.
Какво му става на този?
Хайде!
Боже Господи.
Какво по дяволите, човек?!
...потвърдено Нанси Бъроулз, 46...
...от Грийнудвилидж Колорадо е четвъртата жертва
на крайпътния убиец. - Добре.
Хей, Пол, какво става?
Хей, Джуди. - Добре, ще бъда там.
Искаш ли масата в ъгъла? - ...ето там.
Добре.
Г-н Лопез. - Лаура. Извинявай, че закъснях.
Не, няма проблем. - Добре.
Така, семейство Оуенс не проявяват интерес.
Все още искаш да ме черпиш обяд? - Разбира се.
Така те поддържам мотивирана.
Всъщност, мога да остана само няколко минути.
Трябва да отида на друга среща.
Ако беше дошъл пет минути по-рано...
Дори и за едно кафе? - Вече изпих едно.
Само кафе. - Джуди.
Благодаря ти.
Изпитвам страхопочитание.
За първи път се запознавам с писател.
Недей.
И аз не познавам.
Защо казваш това?
Нищо не съм писал от много време.
Нищо добро, както и да е. Не мога да започна.
От колко време?
Две години, може и повече. Засрамващо е.
Но да поговорим за недвижими имоти
и продажбата на къщата ми.
Оуенс не проявяват интерес, каква е следващата стъпка?
Не съм сигурна.
Чакай. Не трябва да казвам това.
Не, просто си честна.
Да, не съм много опитна.
Личи ли си?
Всъщност си ми първия.
Първия, как така?
Първата ми жертва. - О, това е хубаво.
Нямам нищо против. - Не, не е редно.
Сигурна съм, че ще уредя друг оглед до няколко седмици.
Колко време ще можеш да издържиш? - Няколко седмици.
Мислиш ли, че ще отнеме много време?
Зависи, по това време на годината,
няма почти никой в града.
През лятото е по-лесно.
Лятото? - С туристите и...
Ти беше онзи на пътя, нали?
Какво?
Познаваш ли го този?
Слушай. Слушай.
Нещо се случи по пътя насам.
Просто некъдърен шофьор. Забрави.
Както и да е, мислех си, че ще е по-лесно
да я продадем, като се има напредвид, че сме близко до Денвър...
Къщата ти има нужда от малък ремонт
и второ не е толкова близо до Денвър.
Нужни са ти само два часа, за да стигнеш до предградията.
Вечеряй с мен.
Г-н Лопез, аз... - Не, не, не.
Всъщност, съм Пабло. Но ми харесва Пол.
Слушай...
Колко пъти вече сме се среща ли, три пъти ли?
Всеки път ми съобщаваш лоша новина.
Не мога тази вечер.
Ами събота?
Чудесно. - Добре.
Осем часа?
Да. - Да.
Хубаво. - Добре.
Чао, Пол. - Чао.
Джуди. - Да? Идвам.
Много умно постъпи преди малко.
Не трябваше да правя това.
Да, наясно съм.
Наподобни места се срещах с един приятел,
докато задник, като теб не го изкара от пътя.
Какво?
Може ли по тихо? Гледам ТВ. - Майната ти!
Съжалявам.
Просто се успокой. - Не искам да се успокоявам!
Ей, стига толквоа!
Да се обадим ли на някой?
Всичко е наред, хора, не се притеснявайте.
Приключиха. - Благодаря ти.
Не знам как да ти благодаря.
Съжалявам, Джуди. Аз, аз...
Съжалявам.
Случва се. - Дай ми това.
Не, всичко е наред, наистина.
Той беше идиот. Господи.
Съжалявам, човече. Наистина.
Няма проблеми.
Благодаря ти.
На къде си?
Остави ме, където ти е удобно.
Аз съм Пол.
Джак.
Ловец ли си?
Да, острелях гъска тази сутрин.
С какво се занимаваш? - Писател съм.
Наистина ли? - Да.
Книги? - Да, книги, преди доста време.
Сигурно е трудуемко.
Може ли да ти задам въпрос? - Разбира се.
По време на боя преди малко, какво каза на онзи?
Какво съм казал? - Да, човека беше ужасен.
Казах му, че докато обядвам предпочитам тишината.
Ще ми кажеш ли на къде си тръгнал?
Просто се наслаждавам на пътя.
Харесва ли ти да живееш така?
Няма нищо по-добро.
Как се оправяш?
Правя, каквото е необходимо.
След това продължавам.
Нищо ли не ти липсва?
Е, знаеш, топъл душ.
Ама че буря, а?
Да, доста бурна.
Да, нямахме ток и телефонна връзка.
Само тока го пуснаха.
Слушай,
не искам да те оставям да скиташ по пътя
с това лошо време.
Времето, човек. Винаги бъркат в прогнозите.
Близо сме до моето място,
и имам стая за гости.
Можеш да я използваш за през нощта, топъл душ.
Не искам да си мислиш, че ми дължиш нещо, разбра ли?
Поне това мога да направя.
Щях да съм в болница, ако не беше там.
Оценявам го.
Пристигнахме.
Харесва ли ти?
Да, харесва ми.
Добре.
Сигурно си продал много книги.
Добре се справях. - Нека ти помогна.
Вземи тази торба.
Добър улов.
Мога да съм доста точен, ако си повярвам.
Повредено е. Трябва да си внимателен.
Ето...
Добре.
Извинявай, прислужницата има почивен ден.
Имаш прислужница?
Не.
Вече не.
Сигурно работи за бившата ми.
Това шега ли е?
Да ти покажа стаята ти.
Мамка му. Внимавай.
Да, гледай в краката си. Жена ми ме накара
да поставя всички предпазни болтове по прозорците.
Беше много плашлива.
От какво? - Не знам.
Изолацията?
Така. Ето тук.
Банята е ето там, има и душ.
Завивки и хавлии в килера.
Благодаря, Пол.
Да, настани се удобно.
Почистил си.
Гладен ли си?
Добро утро. - Добро утро.
Водата е ледена. - Да, така е.
Карате да се чувстваш жив. - Можеш просто да се ощипеш.
Благодаря за закуската.
Забелязах, че на тази врата трябва да се постави нова рамка.
Намерих малко дъски отвън,
ще успея да я поправя преди да си тръгна този следобед.
Не, не, не, не, няма нужда да поправяш нищо.
Пол, аз искам - Местя се.
Трябва да продам това място.
Защо би се отказал от всичко това?
Защото не мога да си позволя да остана.
Не мога да продам нито един ръкопис.
Освен това, не остана нищо за мен тук.
Не и без жена ми.
Мога да ти помогна.
Не. - Не, наистина. Не е толкова много работа.
Ще съм готов може би до три дни. - Джак.
Може би малко по-дълго. - Джак, не мога да ти платя.
Стига. - Не се притеснявай за това.
Аз ще готвя, сделка?
Жена ти?
Това е последната нейна снимка,
преди да ме напусне.
Да почистя и това място, как мислиш?
Не, не. Харесва ми така.
Благодаря ти.
Ти ли си писал тези?
"El ultimo hombre".
Да, "Последният човек".
Ясно.
Телефона още не работи. Няма интернет.
Пол, майната им.
Да. - Нямаш нужда от тях.
Да.
Мислех си, че един писател би оценил
това да е откъснат от света.
Знаеш ли? Изолацията.
Да свършиш някой работи без да се разсейваш.
Е, иронията е,
че винаги търсим нещо, което да ни разсейва.
Протакането, чрез него писателите просперират.
Задушеното е отлично.
Благодаря ти.
Утре ще започна да работя по бараката.
Има нужда от боядисване.
И поправяне на няколко керемиди на покрива.
Няма как да направиш всичко това за три дни, Джак.
Не ти ли казах, че ще отнеме малко повече време?
Вярно.
Не искам да любопитствам,
но писателите не изкарват ли добри пари?
Е, зависи от писателя.
Що за писател си ти?
Публикуваха моята първа новела, когато бях на 25.
Първия ми бестселър, когато бях на 30,
и критиците ме харесаха.
Много ме харесаха, и както знаеш всичко се разчува
и изведнъж от нищото американски агент
долетя до Мадрид, за да се срещнем,
и ми каза, че студията проявяват интерес,
да направят филм по моя книга.
И да си платя за греховете ми,
аз подписах с тях.
Така че продаде книгата,
назначиха ме да напиша сценарий,
и изведнъж от нищото
забравиха за споразумението, напълно.
И дадоха сценария на някой друг.
Значи са ти били шута от собственият ти филм?
Няма как да стане по-зле.
О, да, може. Може.
Най-лошата част е, че те направиха филма,
и единстевеното останало нещо от книгата ми беше заглавието.
Да.
Ожених се жената на мечтите ми, имах пари,
апартамент в Коридор Уилшър,
един тон нуждаещи се приятели, и всичко се изпари.
Дори и жената.
Всички сме свободни мъже. Избираме това, което искаме.
Сам си си го причинил.
Не, единстевеното, което избрах е това място.
Казах на жена ми, че ще ми помогне,
Имах нужда от изолация, за да пиша... и това беше моята саможертва!
Да пишеш е саможертва.
В повечето филми, които съм гледал
персонажите са това, което са,
просто персонажи в филм. Нищо не излгежда истинско.
Нищо не е представено, така катко е в реалния живот.
Не мога да те опровергая.
Може би защото пътувам много.
Наблюдавам какво се случва около мен.
Наблюдавам хората.
Не съм отшелник.
Сигурно си прав.
Знаеш ли...
Наистина бих искал да прочета някои от твоите ръкописи.
Ако не е проблем.
Добре.
Така ли? - Да, аз ще...
Това е последното, което съм написал.
Моята градушка Мария отмина, опитах се да я продам.
Нямаше желаещи.
Агента ми каза, че е боклук.
Под часовника.
Да.
Мисля, че съм чувал това заглавие.
Даже и заглавието!
Да.
Ще ти кажа какво.
Ще ти кажа какво мисли един обикновен човек.
Трябва да има някаква стойност?
Със сигурност повече от моята агенция.
Да, наслади се, човече.
Добър ден.
Добре ли си дремна?
Не много добре.
Delias kristianiae.
Черна пеперуда от Индонезия.
Рядък вид.
Много трудна за хващане.
Иронично, наистина. - Иронично?
Да, направих си я в зазтвора.
Тези ли търсиш?
Трябваше да работя по бараката, и трябваше да я отключа.
Ще пишеш ли днес?
Не... не съм в подходящо настроение,
и трябва да продам къщата.
Трудно е да твориш. когато се тревожиш за пари.
Трябва сам да си помогнеш.
И как ще стане това?
Наясно си...
Трябва да спреш да пиеш.
Трябва напълно да го спреш.
Можеш да бъдеш страхотен писател.
Но историите ти не са достатъчно добри,
и причината за това е пиенето.
Имаш нужда от добра идея
за да дадеш нов старт на кариерата си.
Мислех си тази сутрин, и имам идея.
Разбира се, че имаш. - Не, наистина.
Искам да я чуеш,
знам, че ще е все едно Бог да иска съвет от свещенник.
Слушам те. Добре.
Разкажи нашата история.
Каква история? - Нашата.
Добре, започва така.
Писател заминава за САЩ в търсене на вдъхновение,
купува си къща в отдалечена местност.
И така...
Има успех, краткотраен.
Вече не може да пише, за това започва да пие.
Превръща се в алкохолик.
И живее, като отшелник, за да прикрие неговото пропадане.
Така че писателя отива в закусвалня.
На... На среща с красиво момиче.
Но днес няма да му е късметлийски ден.
Заяжда се с някакъв побеснял тираджия,
който си търси проблеми, заплашва момичето
и влиза в спор с писателя.
Със сигурност, на писталят ще му сритат задника.
Но непознат се намесва и му помага.
Така че писателят шофирайки към вкъщи, все още треперещ,
и вижда същия непознат на пътя,
и нормално спира и му предлага превоз.
Писателят и непознатия започват разговор
и тогава писателя предлага работа на непознатия,
защото го съжалява.
Дори и след това има едно на ум,
защото не знае кой е този човек.
Може да е всеки.
Така че още по пътя към домът на писателя,
той вече съжалява...
Не, не, не, не е така.
Пол.
Това е просто история.
Да.
Добро начало. Продължавай.
Ти си писателят, човече. Ти го напиши.
Но трябва да си отдаден.
Добре, разбира се, да.
Кога ще си готов?
Лаура Джонсън Брокер
Кой ти каза, че можеш да го четеш?
Защо не?
Защото още работя върху него.
Не можеш да четеш това.
Нарича се работа в прогрес, не знаеш ли?
Не това е проблема.
Тази история, начина по който се случва е много лесен.
Много лесен?
Точно каквото се случи. - Наистина ли?
Сигурен ли си в това?
Този е просто глупак, който е бил в закусвалнята.
Но какво наистина знаем за него?
Какво знаем?
Знаеш ли, може би
е бил партия с
тираджията, който нахлу в закусвалнята.
Може би всичко е предварително замислено от
Джак и тираджията.
Хората ще разправят, "за момента в който той влиза,
ти започваш да спориш с него.
Идвам аз, спасявам ти задника
и ти ще ми бъдеш вечно благодарен."
И на паркинга това, което Джак му прошепва е:
"благодаря приятел, сега е мой."
След това Джак тръгва на долу по пътя.
И след това писателят го закарва в дома си,
и какво прави?
Иска да се прояви, като добър човек,
предлага му работа..
Така, ако Джак е имал някакъв вид...
връзка с тираджията, това...
това би било много интересно.
Ти си писателят, нали?
Да. - Може би тираджията
трябва да се завърне в историята към нейния край.
Имам по-добра идея за край.
Трудно е да говориш в такъв момент?
Точно там сценарият ти се проваля.
Само така можех да ти го покажа.
Жената в сюжета,
е на път да й преражат гърлото.
А ти си написал, че тя преговоря с него.
Ако реагира точно, както ти реагира,
това ще е реалистично.
Просто исках да ти покажа какво е реалност.
Извинявай, че те уплаших.
Година по-късно изчезването на тийнейджърки е все още мистерия
Джак!
Какво става?
Чу ли писъка?
Писък? - Преди малко.
Не си го чул? - Не.
Беше писък на жена. Чух го отвътре.
Не си го чул?
Имаш предвид това?
Очакваш ли някого?
Човека с покупките е. Постоянно ми доставят неща.
Доставят ги всяка седмица.
Пол, не толкова бързо.
Какво правиш? Това е само шибания доставчик.
Остави я долу!
Здравей. - Г-н Лопез.
Ханк не е ли на работа днес? - Не, не и днес.
Ето доставката ви. - О, да.
О, между другото, г-н Лопез, Пат спомена,
че може да имате чек за мен. - Не мога да платя днес.
И на Пат казах същото.
Каза ми, че може и чек с по-предна дата.
И това не мога да ти дам днес. Съжалявам.
Не искам да си навлека проблеми още на първия ми ден.
Няма. Аз... Познавам Пат от доста време.
Всичко ще бъде наред, разбираш ли?
Просто ги остави... добре.
Благодаря ти. - Добре, чао.
Добре, чао.
Пол.
Къде отиваш?
Имахме уговорка. Сега я разваляш.
Уговорка? Насочи оръжие към мен, Джак!
Не знам каква игра играеш, но стига толкова.
Изслушай ме. - Не, ти ме изслушай!
Насочи оръжие към мен, само защото някой беше пред вратата!
Малко съм параноичен.
И какво? Къде отиваш, Пол?
Където искам.
Ами женския писък, а?
И това съм си въобразил? Въобразявам се?!
Знаеш ли, ти си истинско разочарование, Пол.
Поканих те в дома ми и сега съм затворник в своя дом?!
Виж какво ме накара да направя, Пол.
Не ме карай да те наранявам.
Недей!
Не ме принуждавай да те наранявам.
Не знам за какво говориш
за тези женски писъци.
И да можеш да се обзаложиш, че непознатите ме изнервят,
и при теб щеше да е така, ако наскоро си излязъл от затвора.
Издирват те, нали?
Няма значение. Няма да се върна там.
Почини си, Пол.
Утре има много работа за вършене.
Мамка му.
Сега, в филмите,
взимаш две жици от хидравличната кутия,
докосваш ги една до друга и колата тръгва, нали така?
Точно. - Какво има в торбата, Пол?
Имахме уговорка.
Какво искаш да ти кажа?
Добре, щях да пия.
Сам.
За това си в застой, Пол.
Хайде. Ела с мен.
Хайде!
Вземи си торбата.
Изкарай пиячката.
Не трябва да се страхуваш от мен, Пол.
Тук съм да ти помогна.
Сега, искам да я строшиш в стената.
Строши я.
Хайде. Връщай се към писането.
Лаура. - Звъня ти от няколко дни.
Объркана съм. Може би вече не искаш
да съм твой брокер, но ти ме покани на среща.
Може би съм те разбрала погрешно. - Да, да, да, да.
Какво е станало с лицето ти?
Качвай се в колата и тръгвай.
Защо? - Няма време.
Какво става? - Има някой тук.
Кой? - Дай ми ключовете.
Имай ми доверие. Качвай се.
Какво става?!
Ще ти обясня после, съжалявам.
Ще ми кажеш после? Пол, какво става?
Трябва да ми кажеш. Къде отиваша?
Ще ти обясня после!
Излизайте! Излизайте!
Прави, каквото ти казва. Прави, каквото ти казва.
Движение! Сега ти, Пол, извади ключовете!
Джак, успокой се, просто се успокой!
Излизай! Движение!
Ти, тръгвай!
Джак, успокой се, моля те.
Изключи ръчната спирачка, и бутнете колата в езерото.
Ти, помогни му!
Движение!
Движение! По-бързо! По-бързо!
Сега вървете. Отивайте в къщата.
Аз ще вдигна.
Марион?
Детегледачката.
Моля те, пусни ме. Имам бебе, моля те, пусни ме...
Моля те.
Виждаш ли хората колко дезоорентирани стават,
когато бъдещете им е несигурно?
Винаги си представят най-лошото.
Ти също, Пол.
Винаги си представяш най-лошото.
Какво прави шерифа тук? - Нямам идея.
Хайде.
И двамате сте достатъчно умни и няма да правите глупости, нали?
Да.
Пол.
Заместник Каркано. - Как мога да ви помогна?
Не си оставя инструментите навън на това лошо време, ще ръждясат.
Да, ще се погрижда.
Просто съм много зает.
Слушай, издирваме тази жена.
Чудех се дали има някакъв шанс да си я виждал?
Мишел Емерсън?
Не, не, не, съжалявам.
Не съм.
Работи за пощата.
По-рано днес е доставила пратка от Лос Анджелис.
Тук? - Да.
Един момент.
Очаквах нещо от моя агент, да.
Но така и не го получих, и не съм виждал тази жена,
това е сигурно.
Имате ли на друго място кутия за писма във вашия имот?
Може би ги е оставила там.
Не, не, не.
Всичко, което е пратено до мен се оставя тук пред къщата.
Ясно, благодаря ви за отделеното време.
Ако видите нещо...
Знаеш къде да ме намериш.
Каркано!
Долу!
Ставай! Ставай! - Добре!
Ела тук. Ела тук, ела тук.
Влизай в колата! - Този прозорец, прозореца!
Влизай вътре! Движение!
Мамка му. - Какво?!
Закови го, закови го!
Мамка му! - Стой там!
Кой стреля?! Полицая ли застреля?
Много добре, Пол! - Пол!
Най-накрая започна да развихряш въображението си!
Трябва ме му живи, ако дойде полицията.
Е, и аз имам доста добро въображение!
Ще ни убие. Ще ни убие.
Хайде!
Ела тук.
Боже Господои.
Той уби полицая.
Той уби шибаното ченге!
Лаура, моля те! Спри се!
Сега трябва да помислим, разбираш ли?
На колко години е детето ти?
Две.
Не мога да мисля за това сега.
Ние ще, слушай.
Ще се измъкнем от тук.
Не можем просто да стоим тук. - Чакай, чакай, чакай.
Чуваш ли това?
Какво?
Има железопътна линия на три километра от тук.
Влаковете минават на всеки трийсет минути.
На покрива е. - Какво прави?
Какво прави?
Това е нашия шанс. Това е нашия шанс, трябва да вървим.
Трябва да вървим, давай, давай.
Бягай възможно най-бързо.
Право към гората, право към влака,
и не поглеждай назад, разбра ли?
Сега, върви, върви, върви.
Хайде, хайде!
Хайде!
Влака е зад този хълм!
Хайде!
Хайде.
Не мога, коляното ми. - Да, можеш.
Почти стигхнахме, почти сме там.
Приключихме ли с игричките, Пол?!
Връщайте се в шибаната къща!
Хайде, Лаура.
Добре ли си?
Къде, къде е той?
Мисля, че е на долния етаж.
Защо е тук?
Качих го на път към вкъщи.
Ела долу.
Няма да ходя там долу.
Не там.
Там.
Нелоялен си, Пол.
Забрави основата на нашата уговорка.
Нашата уговорка?
Ти не си на себе си.
Знаеш го, нали?
Току-що уби шибания шериф,
и ми говориш за уговорки?!
От три дни си тук.
Първо опря нож в гърлото ми,
след това оръжие в главата.
И може би и аз съм луд,
факта, че още първия ден не ти бих шута,
е загадка за мен.
Все още не схващаш, нали?
Аз съм този, който пише историята. Искам да кажа, дадох ти шанс,
докато не ти дойде брилянтната идея да отвориш вратата.
Ти си виновен за смъртта на шерифа.
Не, не, не съм убивал никой.
Ти го направи! Ти го направи! Това е лудост!
Защо все още си тук?
Ще обградят това място,
и ти определено ще отидеш в затвора.
Сега, как ти се струва този край, Джак?
Знаеш ли...
...нищо от това няма да случи, освен ако аз не кажа.
И ако реша да ги пусна и да ме убият...
...ти ще напишеш историята.
Трябва да я пуснеш.
Как се казва?
Лаура. - Благодаря ти.
Лаура!
Какво е усещането да видиш истинско убийство,
а не само по филмите?
Намушкваш някой, прерязваш му гърлото,
след секунда пада на земята, готово, мъртъв.
Не ме интересува. Ти си болен човек.
Превръщаш живота си в...
Пусни я!
Стой на място. - Не ти стиска, Пол.
Стреляй!
Не, недей, спри!
Джак!
Какво по дяволите?! Пусни я, Джак!
Стига!
Къде е тя?
Какво й направи?
Какво си направил... шибаняк.
Кой актьор трябва да ме изиграе?
Шибан манияк.
Щеше да ме убиеш без да се замислиш.
Харесва ми.
Защо има скалпели в торбата ти?
Билетите? Статиите?
Това ли е? Какво значи това, Джак?
Значи, че нямаш обноски.
Да тършуваш из вещите на гост.
Няма нищо по-лошо от предателството.
Ще завърша нашата история, Пол.
Ти не си способен на това.
Най-накрая откри малко въображение.
Какво си направил, Джак?
Къде е ножа ти?
Хвърли го ето там.
Всичко е наред. Никой не знае, че е тук.
Ще се отървем от тялото й, все едно нищо не се е случило.
Хайде, чака ни работа.
Да сложим край на това... - Стой на място!
Това ще приключи по начина, по който аз искам.
Има само един край от това, Пол.
Да почистим тази бъркотия преди да дойде полицията
и да открият какво сме направили. - Ние нищо не сме направили.
Ти го направи! Сам!
И искам полицята да разбере това.
Имаш нужда от полицията? - Да, така е.
Мога да разпозная следите от едно Провидение,
когато се сблъскам с него, защото съм се натъквал на няколко.
Хайде ела тук.
Ръцете зад главата, на земята.
Благодарен съм ти, Джак.
Знам, че не изглежда така, но съм ти благодарен.
И знаеш ли защо?
Защото си пратен от Бог.
Скитник, на крачка пред полицията
бягайки и убивайки тези жени,
толкова уязвими, отвлича ги и ги заколва
някъда в мрака на гората.
Но шанса ми позволи да бъда този, който ще те спре.
Не съм убил тези жени. - Не е нужно да си признаваш.
Знаеш ли защо до сега никой не ме е хващал?
Когато Провидението ми даде сигнал,
от първия път го разпознавам.
Жена сама в колата си,
чакайки гаджето си да излезе от работа. Той закъснява.
Тя смъква прозореца си, за да изпуши цигарата.
Подпира ръцете си.
Наглася страничните огледала и...
...и усещането е толкова чисто.
Или домакиня сама навън в гората
далеч от семейството си достатъчно дълго.
Достатъчно дълго за да знам,
че Провидението ми се усмихва точно в същия момент.
Но...
...трябва да бъдеш...
...готов да го разгърнеш.
Скитника на пътя.
Не го оставяй. Качи го в колата си.
Подготви го за ролята.
Наистина ме накара да се потрудя за това.
Да.
Мислиш, че знаеш повече от мен за реалността?
Аз съм само писател, нали така?
Ще ти покажа реалността.
Ти я изграждаш. Сега се изправи.
Изправи се!
Добре, Джак.
Ето така завършва историята.
Отиди в зона две. - Да.
Запуши си ушите.
Веднага ще изпратим ДНК пробите.
Добре ли си? - Да, добре съм, добре съм.
Той е мой. - Добре, отиди да го хванеш
Ще се погрижа. Ще им кажа, че си имал гости.
Къде е отряд К-9?
Ето тук?
И аз имам превъзходно въображение!
На покрива е.
Това е нашия шанс. Трябва да вървим.
Провери ли за отпечатъци?
Шефе. - Добра работа.
Благодаря.
Как си?
Добре. - Добре ли си?
Да.
Гордея с теб. Вписа се перфектно.
Виж, Джак е малко луд, но е моето момче.
Добре, момчета, напуснете.
Ето.
Възползвай се.
Ще ти бъде последното, за доста дълго време.
Преследваме те от три години.
Никога не успявахме на време да стигнем до местопрестъплението.
Дори и тогава...
...не оставаше никаква следа.
Досега.
Вече сме на открито, Пол.
Стига толкова лъжи.
Може би помниш това.
Знаеш ли защо не са ме хванали досега?
Когато Провидението ми даде сигнал,
го разбирам веднага.
Жена сама в колата си чака приятеля си да излезе от работа.
Ненавиждам се, че не те хванах
преди да стигнеш до Нанси Бъроулз.
Ще го нося в себе си докато съм жив.
Четири жертви.
Сега, намерихме всички тези тела, без едно.
Първото, жена ти Рене.
Кажи ми къде си я погребал.
Как мога да ти кажа?
Не съм я виждал...
...от както ме напусна.
Стига, приятел. Кажи ми къде си я погребал.
Съдебните заседатели ще го приемат като жест на добра воля.
Ще ти помогне, когато се стигне до присъдата.
Дай шанс на семейството й да разбере какво се е случило.
Заслужават го, не мислиш ли?
Не знам за какво говориш,
който и да си.
Добре.
Ще те обвиним във всяко убийство, което си извършил.
Ще ме обвиниш?
С какви доказателства?
Всичко, което имаш в торбата опетнено.
Подхвърлено.
Ти...
...трябва ви изкупителна жертва и това е жалко.
Идваш в къщата ми с торба с доказателства.
които си събрал от трупове, до които имаш достъп и се опитваш да ми ги подхвърлиш?
Записът?
Мислиш, че това са самопризнания?
Мислех си за сценария на глас. И какво?
Беше диалог за персонаж.
Писателски метод, ако искаш така го наричай.
Не правехме ли това,
ти и аз, когато опря нож в гърлото ми?
Ако си толкова сигурен в себе си,
защо ме разпитваш за тялото на жена ми?
Държеше ме на мушка! Бях заложник в собствената си къща!
На къде мислиш отиваше с тази вятърничава измама?!
Вие хора напълно ли полудяхте?!
Такава игра ли ще играеш, Пол?
Добре.
Невинен човек просто би казал: "не съм го направил".
Гмуркачите казаха, че няма нищо в езерото.
Нищо от отряд К-9.
Мамка му.
Да продължават да търсят.
Не изглежда добре.
За всяко физическо доказателство той ще заяви, че е подхвърлено.
Имаме го на запис, и не знам как
си се подвел по това да разказвате истории
но той ще каже, че точно това е правил,
и това предоставя предпоставики за опровергаване.
Неговата срещу моята дума?
Не е нужно мен да убеждаваш.
Работи много усилено за това
за да свърши по този начин.
Не мисля, че трябва да ти казвам,
че без самопризнание, сме прецакани.
Мамка му.
Джак. - Да.
Шефа ще му пише досие. Иска те вътре.
Добре.
Погледни снимката.
О, Боже мой. - Да.
По-хубави времена, а?
Красивата ти жена,
навън сред селските поляни.
Но нещо липсва.
Кажи ми нещо, Пол.
Ако започна да копая под езерото ти,
имам предвид наистина под него,
ще намеря ли жена ти?
Добре, Джак.
Шансовете ти в съда се увеличиха, несъмнено.
Може ли да поговоря с теб, само ти и аз?
Напуснете стаята.
Да започваме.
Целият съм в слух.
Нямаш идея...
...болката тлееща в мен.
Недей! Изслушай ме!
Изслушай ме.
Това е идея за... За сделка.
Пълни самопризнания.
Ще ти дам всеки детайл
относно останките на всяка жертва
всяко местопрестъпление, всичко,
имам страхотна памет.
Ще хвърля пълна светлина върху случая.
Но без игли.
Заключи ме в лудница, каквото и да е, но без игли.
Заслужавам да живея с тази болка.
Имаше своя шанс с мен.
Аз бях до тук. - Не, изслушай ме!
Дължиш ми го.
От мен зависеше дали ще те кача в колата си.
Моето решение, моята идея, винаги е била моята история.
Беше ли достатъчно истинско за теб? Защото изглеждаше така.
Дадох ти всичко това!
Но ти ми дължиш моят край.
Моят край ми харесва повече.
ЧЕРНА ПЕПЕРУДА
Превод и субтитри:Danskrastev