В Е Р Н О С Т -Жеље једне жене -
На спавање, Серјош?
Да, Ленка. Тај човек ме излуђује пред премијеру.
Живог ме ждере.
Зашто?
Зато што он једе људе.
Не претеруј. Има вас доста. Једе и друге,
ти успеваш да преживиш.
Не.
Ја сам прва жртва, а Михаљова друга.
Мене једе за доручак, а Катју за ручак.
Празни се на нама.
Према свима другима се понаша нормално,
само нас двоје прогања.
Можда је то редитељска тактика.
Да уверљивије глумите страдалнике.
Страдање долази на самом крају.
Све време љубав, љубав...
"Видим ја, да ме жалити нећеш..."
Идем да спавам.
Лаку ноћ.
Катја Михаљова Она ноћ је променила све.
Ћао. -Ћао.
Која је боља?
Шта је? Питам те за савет,
а ти се смејеш.
Беж боја.
Да? -Да.
А мени је боља плава.
Плава.
Крећем. -Рекла сам, ја те возим.
Не мораш. Дивно је време, пешице ћу.
Како хоћеш.
Треба да изгубиш сат времена. Због чега?
Ћао! -Иди већ једном.
Узми мој план. Ако нађеш места,
онда си ме убедио.
Можда Полина може да преузме неког.
Или Стјопа.
Ко је уопште она? Рођака, или пријатељица?
Директорица "Кениг"-а. -Градског?
Журнал "Кениг". Тамо се рекламирамо.
Са великим попустом.
Шта је проблем? Онда дај то Јурију Николајевичу.
Бије га глас да ради на проценат.
Та жена је тражила на интернету.
На сајту "Будућа мама", нашла је да си ти најбоља.
Боља и од тебе? -Наравно, ти си жена!
А жена је, у принципу, боља.
Која ти то "дише за врат"? Како је њено име?
На пример, ти!
Нећеш да преузмеш ту тетку.
Хајде овако:
Ја теби тетку,
а ти ми даш одмор у старту.
Ох! Из цуга. -Да.
Вања, нисам користила одмор две године.
Рекао сам "да", без затезања.
Наравно, одмори.
Десило ти се нешто?
Одради онда то данас, добро? А сутра узми слободан дан.
Резус фактор? -Негативан.
А код мужа? -Исто минус.
Погледала сам на интернету, конфликта нема.
Да, двоје негативних је апсолутно нормално.
И... ако нешто постоји, унесите то у рубрику.
Ако је муж црвенокожац, хоће ли и беба бити таква?
Колика је вероватноћа?
Мислите на црвену боју коже? Неки Индијанац?
Не, не!
Не, обоје смо Словени.
Мислим...
Стално на лицу има неко неприродно руменило.
Црвен му је нос и пола лица, као Деда Мраз.
Црвени кругови. Да ли је то наследно?
Бебе на свет долазе црвене у лицу,
уверићете се истог трена. Немојте се плашити.
Схватам, схватам...
Ви имате алергијске реакције.
Како се зову? -Видећу са мужем.
СВЕТЛОГОРСК - ЗЕЛЕНОГРАДСК
Ало?
Ало, Ленка, не чујем те.
Ало, поздрав. -О, сад те чујем.
Па, како си ти?
Порођаји обављени, све нормално прошло?
Имам још тога да обавим.
Јасно. Мислио сам да зовеш, јер си све завршила.
Зове тек онако...
Без информације.
Но... схватио сам.
Извини, ја сам завршио. Не могу више да причам.
Но, добро. Спавај.
Лаку ноћ. -Лаку ноћ.
Издржаћеш.
Љубим те. Ћао.
Она нити тражи помоћ, нити плива даље.
Шта ми да радимо?
Можда је спортски ас. А можда само будала пијана.
Мој друг, ронилац и ја, одлазимо чамцем до ње.
А она појма нема, ко је, где је...
Ја у води, Сања у чамцу.
Како се она тетура по чамцу, чамац се љуља.
Преврнули се. -Спасли сте је?
Да! Али, то није крај приче.
У два сата ноћу, негде смо их оставили.
Кажемо: "Довиђења, чувај се."
Одосмо кући.
А онда, шта мислиш?
Она краде наш чамац и враћа се на море!
Можда воли море.
Не, она се била посвађала са својим пријатељем.
Онда, за спас дављеника.
Давила си се некад?
Да... кад сам имала десет година.
Неки младић ме је видео са обале и извукао.
Можда сам то ја био.
Може бити.
Идемо негде.
Код нас, на станицу?
Боље негде другде.
На колико?
На... три сата. -Обична или лукс?
Лукс. -Три хиљаде.
Да немаш, можда, 200 рубаља?
Шта...
Чудно је да...
не могу да се опустим.
Ја сам заборавила ово?
Зашто?
Не могу да те доведем до оргазма.
То су глупости.
У реду.
Стани!
Стани.
Пусти ме!
Пусти ме, молим те!
Да ли ме волиш?
А, шта је онда? Због чега?
Све сам ти опростио.
Могу да прихватим, да је то било случајно.
То није било случајно, Оливере.
Не можемо живети као пре.
Она ноћ је променила све.
Ништа није променила, лудице!
Можда је боље да се вратиш Сузани.
Она је добра жена.
Откуд ти знаш, да ли ми треба добра жена или не?
Није важно.
Ми ионако немамо будућност.
Имамо садашњост.
Браво!
Девојке!
Хвала.
Да ми кренемо? -Рано је још.
Сада ће сви да се напију.
Напиј се и ти, имаш право.
Ја то не желим.
А у чему је проблем?
Имали сте премијеру, овде су све твоје...
колеге, пријатељи.
Опусти се и уживај. Мени је то прекрасно.
Извините што вас прекидам.
Идем кући.
Серјожа, хвала ти за све. -Хвала теби, Катја.
И ми смо хтели да идемо. Хоћеш са нама?
Нема потребе, такси ме већ чека доле.
А ти, куда? -До Вагонке.
То нам је успут.
Знам, али... -Откажи.
Да, Катја, откажи такси.
Ево шта пише Кирјуча:
"Говно од спектакла."
У суштини, он је у праву.
"Али, Серјожа је био добар."
Катја, да ли ти возиш?
Превише сам емотивна. Гледам да што мање возим.
Али, имаш возачку дозволу?
Да, дозволу имам, наравно. -Лена, скрени лево овде.
Хвала вам на свему, људи.
Ћао! Љубим вас.
Видимо се, Катја. -Видимо се.
Ленушка, дођи код нас.
И ти код нас.
Узми ово цвеће и стави га у кухињу.
Ћао, видимо се.
Хајде, видимо се. -Ћао. -Ћао.
Тако. То је све.
Дођите у среду. Поподне.
Хвала вам. -Нема на чему.
Да вас повезем?
Повезите.
Куда?
Зар овде то радите?
Ваша документа. Ја сам поручник Литјајев.
Устајте, облачите се!
Хеј, а ти, куда?
Значи, живиш у центру, а долазиш на ово место?
Барем си са својим мужем, Сергејем Владимировичем.
Или са овим, што је одмах побегао?
Јасно.
Исправи ме, ако буде потребно.
Дакле!
"Панфилова Јелена Јурјевна..."
"на градској плажи нарушила је јавни поредак",
"не уважавајући друштвене норме",
"ступила је у сексуалне односе..."
"са..."
Са ким, заправо?
Не знам.
"са НН лицем."
Тако. -Сад сам слободна?
Слободна.
Брига вас, потпишите.
За две недеље ћете добити позив код Судије за прекршаје. -Шта?
Не морате ићи тамо. Само уплатите износ казне. Формалност.
Куда?
Рекли сте да могу ићи.
Јелена Јурјевна...
Чему журба?
Возимо вас ми. Већ се смркло.
Хвала, идем сама.
Све најбоље, Јелена Јурјевна. -Лаку ноћ.
Види каква си.
Каква сам?
Лепа.
Лепша, од кога?
Од свих.
Постављаш чудна питања.
Постала си чудна. Имаш тај поглед...
Определи се, да ли сам чудна или лепа?
Мада, тебе ништа не тангира. Ти можеш и две у исто време.
Питала си за годишњи? -Не.
Ленка, ми ћемо те изгубити. -"Ми"?
Па, као неког пацијента. "Изгубили смо га!"
Глупа шала.
Укратко, у понедељак сам најслободнији човек.
Узми барем две недеље.
А кад узмем годишњи, шта ћемо да радимо?
Не знам.
Можда одемо...
до викендице твојих родитеља.
Пензионерска варијанта? Јасно.
Добро, не морамо. Ја просто...
Можда желиш да уживаш у природи.
Онда, не долази у обзир.
Онда, младалачка варијанта: Варшава. Биће дружење.
Позоришна трупа иде тамо. Идемо?
Дакле, варијанта "Моји родитељи", варијанта "Ми и Театар Младих".
Треће варијанте нема?
Изгледа да је ти имаш. Па, реци.
Има ли нека "варијанта", где смо нас двоје сами?
Или нам, апсолутно, требају сведоци?
Ти уопште не разумеш? -Ти знаш.
Уопште не разумем, шта се са тобом дешава у последње време.
Ленка, не тупи!
Пођимо...
у недељу на море. За почетак.
Видећемо.
Само природним путем. Рекла сам да хоћу све да осетим.
Ви мислите да волимо да сечемо женама стомаке?
Свјета, у вашем случају, Царски рез је најпоузданији,
и најбезбеднији начин.
Будите убеђени. -Још једном.
Радимо порођај, или сте се предомислили?
Радимо. -Добро.
Тако...
Овде је стражњица.
Овде је главица. Обично иде обрнуто.
Ја сад пажљиво притискам овде,
и преврћем плод.
Да ли то њега боли? -Не. А вас?
Трпимо.
Тако...
Полина?
Да видимо.
Он је диван. Кад би сваки плод био такав! -Хвала Богу.
Хвала вам пуно!
Није то ништа.
Видите. И ја сам се тако родио.
Са ногама напред.
Хвала безименој совјетској акушерки.
Јелена Јурјевна!
Здраво. Иване Борисиовчу. -Здраво.
Хтела бих код вас. -Сачекајте ме у ординацији.
Код вас све нормално? -Да.
Задовољни сте? -Веома.
Да могу, била бих целог живота трудна.
Стомак је одједном добио смисао. Схватате?
Какве емоције! Просто невероватно.
Упознајте се! Наш будући тата Вадим.
Иван. Драго ми је.
Нисам заборавила. Долазим код вас.
Довиђења, Јелена Јурјевна. -Да, свратите.
Смешан тип, зар не? Нићифорове муж.
Извини... шта?
Здраво.
Ја вас слушам...
Овде сам сам. -Па шта?
Дођавола! Тако...
Стид ме је, Лена.
Рефлексна реакција. Изгубио сам компас.
Одузео сам се... занемео.
Лена... -Не прилазите ми!
Лена!
Стани!
Тише! Не бој се. -Излази!
Слушај.
Лена... -Изађи! Моментално!
Стално мислим на тебе, желим те.
Јако си слатка! -Сад је доста!
Лена!
Лена...
Чекаш некога?
"Лада Приора", црна, 832, стиже за седам минута.
Црни БМВ 636, креће одмах.
Сергеј Корисник је поново доступан.
Сергеј.
Корисник тренутно није доступан. Молимо, позовите касније.
Можеш ли до Вагонке?
Стани овде. Да, овде.
И, шта ћемо да радимо? -Ништа. Седи ту пар минута.
Да попушим једну напољу? -Можеш и унутра?
Могу?
Ало? -Ало.
Хтела сам да знам, кад стижеш кући.
Теглимо неки креденац код Катје. Можда још десет минута.
Креденац? Не разумем. -За стару гардеробу.
Зовем те ускоро. -Ало?
Још два минута и крећемо.
Нигде не журим.
Крени сад.
Крећемо!
Да ли си покушала да причаш са њим?
Да ли је нечега било, или није.
Ако га питам и он одговори да јесте, шта онда?
Више не бих могла да останем са њим.
Да ли је он мудар?
Муж.
На неки начин.
Онда ће да каже, да није било.
Каквог онда има смисла да га питам?
А ти сама не капираш?
Не.
Крајње је време.
Шалим се.
Твоја жена те је некад слагала?
Што би ме лагала? Она ме је варала отворено.
Седим овако, као са тобом.
Причамо о било чему.
Нежности.
А онда ме она пита: "Шта би урадио"?
"Кад бих те преварила?"
Одговорим јој: "Убио бих те, вероватно."
Она ми каже: "Убиј ме онда."
Ја јој не верујем.
Четрдесет минута ме убеђивала.
Само сам главом одмахивао.
На крају сам се помирио са тим.
Покупио сам се и отишао.
Више не памтим, како сам преломио.
Али, после пар дана, опростио сам јој
и вратио јој се.
Али, имао сам двадесет година.
Прва љубав, посебна жена. -После ње су ми све биле исте.
Мењао сам их, као и сваки нормалан мушкарац.
Због чега?
Зато што је мењање младалачки максимализам.
Свако тражи бољи секс.
Само што је то постало "секс ради секса".
Али, главно је да нико не пати.
Значи, ја сам за њега обична, а не нека посебна жена.
По твојој класификацији.
Могуће је да он за тебе није посебан.
Може бити.
Па...
Одох кући, Вања.
СВЕТЛОГОРСК - ЗЕЛЕНОГРАДСК
А Светлогорск? -Били смо у њему толико пута.
Тражимо... друго место.
Права мистерија.
Вадим Никифоров Вадим је послао слику.
Ради са мном све што пожелиш.
Нека се породила?
Данас мораш бити добар према мени.
Озбиљна девојка.
Само зато, што сам за воланом, Серјожа.
Серјог.
Шта је са нашим сексом?
Шта?
Куд је нестао?
Никуда.
Мислиш на само овај пут?
Не.
У принципу.
Ево сад, што нисам са тобом...
Што немамо секс овог тренутка?
Слушај.
Ти га не желиш.
Ја? Како знаш?
Осећам то.
У смислу да код тебе
неме жеље, вибрација, нема ничега.
Ходаш намрштена све време.
А ти киптиш од жеље за сексом и просто ме засипаш вибрацијама?
Лена, боље никакав секс, него секс без страсти.
Треба да се бациш на посао, па хајде.
Ми имамо секс без страсти? Одувек, или само сада?
Ја то нисам рекао.
Само сам рекао да...
Просто, немој ме у импотентне сврставати.
Ако постоји проблем, реци! -Имаш романсу?
На какву романсу мислиш? -Обичну, на послу.
Са ким?
Ти знаш са ким.
Не.
Не знам. Нема романсе, не.
А шта је било у колима?
У којим колима?
Пре две недеље сам хтела да те возим, а ти си одбио.
ОК.
Да се подсетим.
Изашао сам, чуо "бип"
сагнуо сам се и погледао.
Вовка Железњак пише: "Здраво, Серјога."
"Идемо заједно до позоришта". "Како си, како живиш?"
И онда по двадесет порука дневно, је л' ти то Железњак шаље?
Схватио сам на шта циљаш.
Катја, да?
Катја.
Ако већ чепркаш по мом мобилном телефону,
могла си да схватиш, да ту нема ничега.
СМС као и сваки СМС.
Шале на рачун редитеља.
"Ћао, ћао... Кад имамо пробу?"
Умеш да читаш.
Видела сам само да их има много.
Нисам успела све да прочитам.
Знаш шта? Да сам имао шта да кријем,
вероватно бих ставио шифру и крај.
И нема проблема.
Или бих просто брисао те поруке.
Зато што је писала "о тој ноћи" и...
Не буди дете.
То је реплика из представе.
Катја изговара то на крају.
Гледала си.
Опрости.
-Шта ти је, Лена?
Зашто плачеш?
Ленка.
Остајеш до касно вечерас?
Не, до седам, најкасније до осам.
Ако нешто затреба, цимни ме. Шопинг, шопинг.
Не желим да будем себична.
Али, ипак...
Изволи.
Могао би да платиш кирију, изволи.
Да, стигло ти је нешто из суда.
Шта је то?
Саобраћајна полиција?
Ах... да.
Саобраћајна.
У вези незгоде, вероватно.
Или није саобраћајна?
Имам број, назваћу касније.
Распитај се, можда си убила некога.
Из љубоморе.
Онда, ћао. -Ћао.
Вадим Никифоров Жестоко ћу да те узмем, Лена, Лена, Лена. Јако те желим.
Блокирај Вадима Никифорова.
Шта? Заборавио си нешто?
Шта се дешава?
Волим те.
Разумеш?
Дивно.
Доста је.
Толико.
Идем сад. -Хајде.
Да? -Да.
Ало? -Ало.
Ленка, трајаће дуже него до пола једанаест.
Добро. -Већ си код куће?
Не, ја... Тек сам завршила.
Хоћеш ли да спремиш патлиџане? Са месом и белим луком.
Добро, спремићу.
Ако ти није тешко. -Рекла сам да хоћу.
Зовем, да ти честитам рођендан.
Браво, данас сам...
имала разних догодовштина.
Најпре сам...
изгубила кључ. -А потом телефон?
Не, заборавила сам га на послу.
Ти си таква ишла на посао.
Каква?
У мојој јакни.
Не, Серјожа, шта ти мислиш? Дошла сам у стан
да се пресвучем.
Ово је...
Ја сам све купила. И патлиџане.
Месо, Серјош, донеси овамо, да се не поквари...
ако то не знаш.
Значи, ја...
Ја...
долазим овде и тражим кључеве.
У ташници, торби за куповину. Нигде кључа.
Онда сам се успаничила
и пошла у "Поплавок".
Као да ме ударио воз? Самој себи тако делујем.
Зуји ми у ушима.
Укратко, дошла сам...
Зашто ниси дошла у позориште и узела моје кључеве?
Рекла сам ти, ухватила ме паника пред вратима.
Шта ми је преостало? Шта сам могла да урадим?
Решила сам да се напијем. -У томе си успела.
Забринуо си се? Опрости, Серјош.
Опрости ми.
Опет се огледаш? -Па шта?
То ме нервира.
То је симпатично!
Рекла сам себи да ћу да се напијем...
Поклопац...
Заборавила сам...
да скинем поклопац. Не, нећу! Хвала ти.
Не.
Полина каже да ниси била на послу.
Шта је?
Нашао сам овај твој "инструмент".
И?
Кад си то облачила?
Чекам прави тренутак. Купила сам то и склонила.
Склонила...
Пре бих рекао "лукаво сакрила".
Нисам довољно лукаво. Пронашао си то.
Дај ми пешкир, молим те.
Стави то.
Изађи.
Седи.
О, Серјожа.
Полако... полако.
Да.
Тако.
Попни се на мене.
Здраво.
Јелена Јурјевна, јуче нисам могла да дођем до вас.
Гђа Шлезаренко се мењала са др Назаровом.
Зашто?
И г-ђица Чазова је отказала.
Отказала?
Од мене?
Замолила је да јој заменимо лекара.
Хвала.
Добро јутро.
Секунду.
Лена...
Ти си удата?
Да.
А ја више нисам у браку.
Због чега?
Зато што ми после тебе, курво, није био потребан.
Зашто кријеш поглед?
Нисам знала, да је он ваш муж.
Видела сам га други пут, кад сте били овде заједно.
А први пут сте урадили "оно", је л' тако?
Прво си му дала, па га тек онда питала како се зове?
Не, нисам питала.
А све он свињарије, које ти је слао на мобилни,
везане су за само то један секс?
Шта си ти радила са њим, просто ме занима.
Реци ми, слушаћу те пажљиво.
Шта умеш да радиш тако добро?
Напнеш му све мишиће, или умеш добро да пушиш?
Напоље! -Не. Ти летиш одавде!
Спустићу те на земљу, као испушену муштиклу!
Ставила сам све о теби на интернет.
Све сам написала, праву истину, ко си ти, заправо.
Ни један пацијент не жели код тебе, схваташ?
Што само ћутиш?
Да шириш ноге ожењенима, то можеш, а да ми одговориш...
Ви га и не волите.
Ти свог мужа волиш, зато.
Опа! Шта је ово? Шта бисмо помислили?
То је телефон!
Закључани... -Серјош!
телефон. Са тајнама.
Шта је ово?
На, на! Узми, узми, Лена!
Дођи код мене.
Серјош. -Шта је, Лена?
Дај ми ту бутину!
Шта је? -Пијан си!
Шта? -Пијан!
Шта? -Пијан.
А он... трезан је био, кад те је дрндао?
Ко? -Муж твоје пацијенткиње.
Било их је много?
Да!
Дугујем ти објашњење... -Дођавола! Ја...
Молим те, не причај о томе. -Рећи ћу ти како је било.
Изашла сам из гараже љута.
Добро, добро. Изашла си љута.
Да. -Изашла сам љута на тебе,
што си са Катјом и што ти мене, као жену...
не желиш и ја сам решила
да у твојим очима добијем већи значај.
Он ти се, као мушкарац, свидео?
Мени је лоше било, у моралном погледу,
после тога.
Није ме брига за твој морал, Лена.
Није о томе реч!
Стављала си га у уста?
Сисала си му или не?
Немој тако да говориш.
Апсолутно ме не занима твоје мишљење!
Детаље ми дај!
Покушаваш да се измигољиш из ове ситуације.
Не покушавам. -Извлачиш се!
Чему детаљи, у чему је разлика?
Лена.
Није исто, да ли си била уздржана
или си му се сва предала!
Теби... уопште не пада тешко наш разговор?
Пада.
Да?
А зашто?
Он може да нам штети.
Шта! Да нам штети...
Лена, штета је учињена, знаш колика?
И није само због секса или пушења.
Не знам како да се понашам према теби!
Шта ти мислиш, ти си сад за мене курва
и ти си решила да окончаш ово наше, је ли?
Не, мислим да је то некако подсвесно...
То ти судиш по себи, Лена!
Не. -Да.
Тебе би болело да сазнаш овакве детаље о мени?
Да.
А мене не боли.
Мене узбуђује то, што си кучка.
Не, уживам у томе, што си курва!
То што си ти, Ленка, просто...
просто, дроља!
Можда сам перверзан, не знам. Не знам!
Скидај са мене... руке!
И где је тип свршио, где?
Где ти је он свршио?
У презерватив.
Онда му ниси дала на раскошан начин, Лена.
Онда си тамо имала класику, са презервативом.
Што му ниси дала да ти сврши у уста?
Била си узбуђена и све ти је пријало, зар не?
Не.
А јеси ли у "Поплавку" осетила узбуђење?
Да ли то значи
да пушиш мушкарцима из сажаљења?
Да?
Жалосно.
Сачекај, Серјожа.
То је све.
Иди.
Ужас!
Да ли је то истина?
Ако није, дај то на суд, не знам.
Истина.
Браво.
Добродошла у клуб.
Ти не разумеш.
Разумем врло добро, штавише, ја сам...
импресиониран.
Какав силни "деби".
Стани, то је почело пре консултација или после?
После.
Лепо.
И... да ли је то...
љубав?
Несрећан случај.
Несрећан, то јесте.
Слушај.
То ће све бити заборављено за недељу дана.
Ти... не брини за нашу репутацију.
Ја и не бринем за нашу репутацију.
Ја нећу да одеш.
Много тога не желимо.
Хајде, Вања, потписуј.
Здраво.
Лена, минуту.
Ми смо завршили.
Волим те.
Идемо у Москву. Или у Санкт Петерсбург.
Не морамо да се селимо.
Могу да узмем твоје презиме и да пређем у другу клинику.
И то је варијанта.
Хоћеш ли бити са њим поново?
Поново да се караш, хоћеш?
Ми смо то решили, Серјожа... -Ништа не кажем.
То је у твојој природи, то је нормално.
Не желим да те окривљујем, или понижавам никако...
Превео са енглеског: Јоле
Филм Нигине Сајфуљајеве
У главној улози:
Главна мушка улога:
Остале улоге су тумачили: