TÄMÄ ON TOSITARINA
ELOKUVASSA ON KÄYTETTY AITOA KUVAMATERIAALIA -
JA REKONSTRUKTIOTA
18. SYYSKUUTA 2012
POHJANMEREN POHJA
En näe.
Yhteys katkennut sukeltajaan kaksi.
-Yksi sukeltajista menehtyy. -Se ei liiku.
Missä hän on nyt?
Aika käy vähiin.
En saa liikutettua sitä.
-Se ei liiku. -Emme saa annettua köyttä.
-Ei onnistu. -Koeta kestää.
-Ne eivät liiku. -Komentosilta, tuokaa meidät takaisin.
VIIME HENKÄYS
12 TUNTIA AIEMMIN
SUKELLUSTUKIALUS TOPAZ
Topaz. Aberdeenin merivalvonta.
Mikä on sijaintinne?
Aberdeenin valvonta. Olemme teistä 103 kilometriä luoteeseen.
Kohteena öljykentän lohko 22/14 B.
Kiitos, Topaz. Ensimmäinen päivitys.
MIEHISTÖÄ 127
MUKAAN LUKIEN 12 SATURAATIOSUKELTAJAA
Neljä hoidettu.
Miten menee, Rob?
Hyvin menee. Kiitos.
-Sinulla on näköjään... -Niin. Anteeksi.
Morag halusi kierroksen aluksella.
Huomenta.
Sinappi kelpaa aina.
Katsotaanpa, mitä näkyy.
Jimmy Kyle Black Isleltä.
Tämä pitää leikata pois.
Tykkään esittää, että täällä aluksella elämä on karskia.
Nyt näyttämäni valitettavasti kumoaa sen.
Takanani nimittäin -
on aito sauna.
Toisen oven takana, uskokaa tai älkää,
voi ruskettua.
Kun Christopher lähti merelle, tykkäsimme lähettää videoita toisillemme.
Täällä on uusi vasikka tänään. Eikö olekin kaunis?
Suuria uutisia kotopuolesta.
Terve.
Saimme jaettua osia toistemme elämästä, kun olimme erillämme.
CHRIS LEMONIN PUOLISO
Se vakuutti meille, että olemme onnellisia.
Taas toivotus hyvän joulun
Joulurauhan näin tuo
Hyvää joulua, Lemons.
Se oli tosi jännää aikaa elämässämme.
Kuvasitko tuota pikku kylttiä? Se on upea.
Olimme menossa naimisiin sen vuoden huhtikuussa.
Rakensimme samalla myös taloa.
Tykkäätkö siitä?
Minä olin aloittanut rehtorina paikallisella ala-asteella.
Meillä oli paljon tulevaisuudensuunnitelmia.
Se oli ihanaa.
Kamera taitaa käydä. Hei, Morag.
Tuolla asuu kuusi jätkää, mutta valot ovat poissa päältä.
Tällä pienellä kameralla he valvovat meitä.
Se on osoitettu kylppäriä kohti, jotta meidät nähdään suihkussa.
Miettikääpä sitä.
Ymmärsin hyvin Christopherin työn.
Tunneleita, kaasuja ja syvyyksiä myöten.
Christopher kutsui sitä usein avaruusmatkaksi veden alla.
TOPAZ ON RAKENNETTU PAINEISTETUN SATURAATIOJÄRJESTELMÄN YMPÄRILLE
ALUKSELLA ON ASUINTILAT -
JA SUKELLUSKELLOT, JOILLA SUKELTAJAT PÄÄSEVÄT MERENPOHJAAN
SYVYYKSISSÄ SUKELTAJIEN ON OLTAVA LUKITTUINA TÄMÄN JÄRJESTELMÄN SISÄSSÄ
SITÄ KUTSUTAAN "SATIKSI"
Kiva nähdä.
Nähdään 28 päivän päästä.
Kiitti.
Tämä on totuuden hetki, kun näemme, kuka on mukanamme satissa.
Matka pelastuu tai menee pilalle riippuen siitä,
ketkä kaksi ovat seuraavan kuukauden samassa peltipurkissa.
Kanssani on mukana...
Ryhmä kolme. Chris Lemons, Dave Yuasa ja Duncan Allcock.
David Yuasan haastattelu.
-Hei, David. -Hei.
DAVE YUASA SATURAATIOSUKELTAJA YKSI
Joidenkin kanssa tulee hyvin toimeen, toisten kanssa ei.
Kukaan ei halua mänttiä seuraansa.
Duncan oli tuttu. Olimme työskennelleet yhdessä monesti vuosien mittaan.
Hänellä on hyvä maine aluksella.
Pitää olla tietynlainen työskennelläkseen Pohjanmerellä.
Vähän normaalista poikkeava.
KELLOMIES
Heillä ei ole ongelmia, vaan ratkaisuja.
Työkaverini ovat ehdottomasti -
ainutlaatuisia.
Dave on siisti tyyppi.
Hän ei stressaa tai ahdistu.
Hän on hyvin looginen,
mutta viihtyy yksin.
Minua ei tunneta töissä kovin tunteellisena.
Useampi on kuvaillut minut vulkanuslaiseksi.
Chris oli melko uusi. En ollut sukeltanut hänen kanssaan,
mutta hän oli kai sukeltanut Duncanin kanssa useasti.
Duncan oli hänen sat-isukkinsa.
Kuulostaa oudolta ääneen sanottuna.
Olin Chrisin ensimmäisessä satissa.
Sen jälkeen suoritimme neljä satia putkeen yhdessä.
Se luo vahvan suhteen.
Opin tuntemaan hänet hyvin.
Hän oli rakastettava tyyppi.
Kysyin Duncanilta, millainen Chris on.
Sain peukkua ja lähdin innolla mukaan.
Sat-ohjaus, työhön kuusi tuntia.
Muistaakseni särkyä, mustelmia, nivelvaivoja, tunnottomuutta iholla...
Terve, pojat.
Kuten näette, tilaa ei ole paljon.
Sänkyjen välillä on noin 15 senttiä.
Sundin valmistelee omaansa.
Täällä oleskelutilassa on istuimia ja pöytä.
Yksi harvoista ikkunoista.
Ulkomaailmaa ei näe paljon tätä enemmän.
Näitä tunneleita pitkin siirrytään paikkojen välillä.
Tätä tietä on märkätilat.
Avataan ovi.
Vessa ja suihkuhuone peseytymistä varten.
Jos seison selkä suorassa, kaikki mahdollinen -
tulee pääni tielle. Siksi minulla on aina haavoja.
Mikä taianomaisinta,
kierroksen jälkeen palaa sinne, mistä aloitti.
-Kuppi teetä, kiitos. -Älä kajoa suklaisiini.
Naurettavaa, Duncan. Paljonko tässä on?
-Yksi joka päivälle vain. -Yksi joka päivälle!
-Olen jo alkanut käydä niitä läpi. -Kiva, että olen seurassasi.
TÄSSÄ TYÖSSÄ SUKELTAJIEN ILMANPAINE ON 10-KERTAINEN ILMAKEHÄÄN VERRATTUNA
SATURAATIOJÄRJESTELMÄ ON HEIDÄN KOTINSA SEURAAVAT 28 PÄIVÄÄ
Jos kaikki ovat valmiina, lähdetään.
Tarkistetaan vuodot.
Tässä työssä olimme sadan metrin syvyydessä.
Kammioon pumpattiin -
sadan metrin syvyyttä vastaava paine helioksilla,
joka on heliumin ja hapen yhdistelmä.
Sitten paine oli sama kuin merenpohjassa.
Tiiviste varmistettu. Jatketaan.
Kaikki hyvin.
Kaikkien korvat ovat kunnossa.
Heti heliumkaasua hengittäessä -
alkaa puhua kimeällä äänellä.
Kaikki hyvin. Kiitos.
Kiitos teille.
Ensimmäiset 30 sekuntia ovat hauskat.
Sitten se menettää viehätyksensä.
Syvyys saavutettu. Laskeutuminen valmis.
RYHMÄ KOLME DAVE YUASA, CHRIS LEMONS, DUNCAN ALLCOCK
Sat on outo asuinympäristö.
Yksityisyyttä on tosi vähän.
Koko maailma tuntuu kutistuvan järjestelmän kokoon.
SANITEETTIHUUHTELU
Satissa elämä on todella kovaa.
Kukin kestää sen omalla tavallaan.
Useimmilla sukeltajilla on kaksi persoonaa.
Työpersoona ja kotipersoona.
Kotona olen David, kolmen lapsen isä.
Dave on ammattisukeltaja.
Hän on vastuussa ainoastaan tehtävästään.
Chris oli vähän hermona.
Uudehkona sat-sukeltajana.
Hän varmisti, että pysyi muiden mukana,
käytti oikeita laitteita, eikä nolannut itseään.
Mutta hän oli hyvin tietoinen siitä, että häntä tarkkailtiin.
Paineita riitti.
Hän halusi tehdä hyvän vaikutelman.
Hän halusi olla hyvä sukeltaja.
Paras sukeltaja.
Ennen kuin aloitin sat-sukeltamisen pidin Pohjanmerta muiden yläpuolella.
Siellä on paljon sukellustukialuksia ja sukeltajia.
Tässä tehtävässä -
työskentelimme noin 12 tunnin päässä Aberdeenista,
eli hyvin pitkälti keskellä Pohjanmerta.
Pohjanmeri voi olla arvaamaton, eikä sää ollut kovin hyvä.
Alus liikkui paljon.
Pohjanmeri on ehdottomasti maailman vaarallisimpia ympäristöjä.
Veden lämpötila on neljä astetta merenpohjassa.
Se on rankkaa.
Ymmärrän kyllä työn vaarat,
mutta Christopher vakuutti aina olevansa turvassa -
ja ettei mitään satu.
Ajattelin, että hänellä on hyvä olla saturaatiotankissaan.
Joten en ikinä ollut huolissani.
POHJANMEREN ÖLJYKENTÄT
Aberdeenin ohjauskeskus. Topaz kutsuu.
ABERDEENISTA 204 KM ITÄÄN
Sanokaa vain, Topaz.
Olemme öljykentän lohkossa 22/14 B.
Voimme aloittaa työt heti. Kuitti.
-Valmiina? -Kyllä.
Kaikki on nollassa.
Yksi, neljä, viisi ja kuusi käynnissä.
Kaikki keulapotkurit DP-tilassa.
DP-TILA
DYNAAMINEN PAIKANNUS
TIETOKONEJÄRJESTELMÄ, JOKA LUKITSEE ALUKSEN -
TIETYN MERENPOHJAN KOHDAN YLÄPUOLELLE
Kaksi GPS:ää valittuina vertailujärjestelmiin.
Kapteeni, olemme DP-tilassa.
NORMAALI - VIKA
DP-TILA VIHREÄ
Viisi minuuttia aikaa siirtyä kelloon.
Ohjailen sukeltajiani. Olen pienen bändin kapellimestari.
He ovat käteni ja jalkani.
SUKELLUKSEN VALVOJA
He tottelevat käskyjäni.
Kun sukeltaja on vedessä,
minä olen aluksen tärkein henkilö.
Kaikki tottelevat minua.
Ensimmäinen mies menossa kelloon.
Duncan oli kellomies. Hän ei sukeltanut, vaan huolehti kellossa sukeltajista.
Dave Yuasa oli sukeltaja yksi -
ja Chris Lemons sukeltaja kaksi.
Komentosilta, kello irti järjestelmästä klo 20.13.
Irti klo 20.13.
Lasken teidät alas.
KELLON TUET TURVALLINEN KUORMA 15,5 TONNIA
Komentosilta, kello pinnan alla klo 20.21.
Kiitos, ROV.
Täältä tullaan.
Saavutettu 90 metrin työskentelysyvyys.
Kun nostaa kypärän sukeltajan päähän ja katsoo häntä silmiin,
hyvän tuulen tai pelon voi päätellä siitä,
näkyvätkö pupillit enemmän kuin silmämunat.
Chris ei ollut levoton missään vaiheessa sitä iltaa.
Hän halusi lähteä.
Hän halusi todistaa olevansa yhtä hyvä kuin muut.
Köysi on kiinnitetty.
Varahappi on päällä säiliössä -
ja pois päältä kypärässä.
Kiitos. Kuuma vesi tekee hyvää.
Oloni on mukava.
Nähdään kuutisen tunnin päästä.
Tarkista vuodot, Chris.
Testataan vuodot.
Komentosilta, sukeltaja kaksi vdessä klo 20.37.
SUKELTAJA KAKSI - CHRIS
SUKELTAJAT VEDESSÄ
Hengität säiliöstäsi, Chris.
Selvä.
Duncan, höllää köyttä sukeltajalle kaksi.
Sukeltaja on kellon ulkopuolella täysin köytensä varassa.
Hän saa siitä kuumaa vettä, jolla pysyy lämpimänä.
Hän saa siitä hengitettävää kaasua, valoa ja yhteyden pinnalle.
Se pitää elossa.
-Sukeltaja kaksi valmiina laskeutumaan. -Sukeltaja kaksi, voit irrottautua.
Kellosta irrottautuminen on suosikkiasioitani sukeltamisessa.
SUKELTAJA KAKSI C. LEMONS
Pidän painottomuuden tunteesta.
Silloin lentää alas merenpohjaan.
Jos näkyvyys on huono, ei näe, mihin laskeutuu -
tai milloin tulee pohjaan.
Merenpohja on synkkä ja sekava paikka.
Siellä voi eksyä helposti.
Craig, annatko työn suuntiman?
Sen pitäisi olla 30 metriä koilliseen.
Selvä.
Köysi on lieka, joka on aluksessa kiinni.
Kelloon pääsee seuraamalla köyttä.
Se on tie takaisin turvaan.
Pimeässä on lähes vaikeampi päästä työn luo kuin hoitaa se.
Merenpohja on petollinen.
Ensimmäiset kymmenen minuuttia stressaavat.
Huomaan sen heidän hengityksestään.
SUKELTAJA KAKSI C. LEMONS
Komentosilta, molemmat sukeltajat perillä klo 20.49.
Työmme kohteena oli rakennesarja.
SUKELTAJA YKSI D. YUASA
Sen sisällä on öljylähteitä.
Öljy nousee maaperästä -
ja kulkee putkia pitkin porauslautalle.
Työnämme oli irrottaa osa putkistosta.
Kuljetimme sen tilalle uuden osan.
Sukeltajien kanssa työskennellessä -
lähestulkoon yrittää kääntää vipuja itse ruudun läpi.
Siinä on tunteillaan mukana.
Heidän onnistumisensa ja epäonnistumisensa tuntee.
Kaikki hyvin.
Näet A:n ja B:n.
Ne avataan ja suljetaan järjestyksessä. Sitten on painetestin vuoro.
SUKELTAJA YKSI D. YUASA
Kun sukeltajat tekevät työtään, kellomiehenä voi hengähtää.
Voin avata voileipiäni.
Nautin jokaisesta työpäivästäni.
Minut inspiroi sukeltamaan alun perin -
Jacques Cousteaun katselu tv:ssä.
Mietin, että juuri tuota haluan tehdä.
Käydä koralliriutoilla -
ja uida eläinten seassa.
Se näytti kerrassaan loistavalta.
Oli unelmani -
olla sukeltaja -
ja olla meressä.
SUKELTAJA KAKSI C. LEMONS
Dave, jatka vain. Sulje se.
Suljen BV2-venttiilin.
Selvä.
Christopher alkoi sukeltaa hieman myöhemmin elämässään.
Venttiili suljettu.
Hän etsi uutta suuntaa.
Vuotoja ei näy.
Hän oli todella intohimoinen sukeltamisen suhteen.
En olisi ikinä harkinnut pyytäväni Christopheria valitsemaan toisen uran.
En ikinä.
Hän halusi tehdä sitä ja oli intohimoinen sen suhteen.
Jos olisin yhtä intohimoinen työstä kuin Christopher oli,
mikään ei tulisi tielleni, enkä halunnut estää häntä.
Sinä yönä sää ei ollut hyvä.
Mainingit olivat 5,5-metrisiä, ja tuulta oli 18 metriä sekunnissa.
Sukeltaminen oli hankalaa,
muttei mahdotonta.
Sää oli rankka,
muttei poikkeuksellinen Pohjanmerelle.
Oli täysin turvallista.
Tai no ei tätä turvalliseksi työksi voi kutsua.
MICHAL CICHORSKI DP-UPSEERI
Työnäni oli ohjata DP-tietokonetta.
Pidin aluksen tarkassa sijainnissa,
jotta sukeltajat ovat turvassa vedessä.
NORMAALI
Siinä vaiheessa alus oli vakaa.
Sitten se alkoi.
Näin minulle aivan uuden hälytyksen.
VOIMAT
Heti hälytyksen alettua vikoja alkoi esiintyä yksi kerrallaan.
Meillä oli suuri ongelma, sillä menetimme aluksen hallinnan.
Menetimme sijainnin.
ETÄISYYS KOHTEESEEN: 5,5 METRIÄ
DP:ssämme on vika.
VIKA
DP-TILA KELTAINEN
Komentosilta sytytti keltaisen valon.
Päättelin välittömästä äänensävystä, ettei tämä ollut normaali keltainen valo.
Jätä kaikki sinne, Chris.
SUKELTAJA KAKSI C: LEMONS
Halusin sukeltajani takaisin kelloon mahdollisimman pian.
Pois rakenteen luota.
Poistun rakenteen luota.
Duncan. Sukeltajat yksi ja kaksi. Höllää, kun pystyt.
Valmiina sukeltajia yksi ja kaksi varten.
Selvä.
Valo muuttui hetkessä punaiseksi.
DP-TILA PUNAINEN
Se oli ensimmäinen kertani.
Komentosilta menetti aluksen ja sen navigointijärjestelmän hallinnan,
joten se ajelehti vedessä.
Siinä vaiheessa se oli kuin purjevene.
Yllätyin siitä, kuinka nopeasti alus liikkui.
ETÄISYYS: 17,5 METRIÄ
Se kiihtyi nopeasti.
ETÄISYYS: 20 METRIÄ
ETÄISYYS: 21 METRIÄ
Emme voineet ohjata alusta emmekä merenpohjan tapahtumia.
ETÄISYYS: 25 METRIÄ
Sukeltajat olivat yhä kellossa kiinni ja kello aluksessa.
Sukeltajaa voi siis vetää perässä.
Se on pahin tilanne -
sukellustukialuksen DP-upseerille.
Palaa kellon alle.
SUKELTAJA YKSI D. YUASA
Kun palasimme takaisin rakenteen luota, odotin kellon olevan edessäni.
Köyteni perusteella -
kello oli nyt takanani ja rakennesarja minun ja kellon välillä.
SUKELTAJA KAKSI C. LEMONS
Kiipeän köyttä ylös.
Heidän piti kiivetä rakennelman sivua ylös,
kulkea päältä sen halki ja kiivetä sitten köyttä pitkin kelloon turvaan.
Rakennelma oli heidän esteenään.
Kiivetkää rakennelmalle.
SUKELTAJA YKSI D. YUASA
Kun olin lähes huipulla,
näin, ettei Chris enää edennyt.
Näin, että jokin oli vialla.
SUKELTAJA KAKSI C. LEMONS
Chrisin köysi oli kiertynyt kivien ympärille.
Hän oli jumissa.
Köyttä sukeltajalle kaksi. Köysi on jumissa.
Se pitää irrottaa.
Se alkoi kiristyä.
En ole ikinä nähnyt köyttä niin kireällä.
Köyttä sukeltajalle kaksi.
Chris näki jännityksen ja pyysi köyttä,
muttei saanut sitä, sillä alus loittoni.
Köysi on jumissa.
Köyteni on jumissa, Carig.
Emme voi antaa enempää köyttä.
Valtava aluksemme on 120 metriä pitkä ja 20 metriä leveä,
ja tuulta on 18 metriä sekunnissa.
Chris oli ankkurimme toisessa päässä.
En keksinyt, miten hän voisi selvitä siitä.
Se ei liiku.
Aivan jumissa.
Chrisin köysi oli niin kireällä, että se alkoi vetää -
hänen teräksistä köysitelinettään seinältä.
Pelkäsin helvetisti.
Odotin väistämätöntä ja sitä, että se menee lattian aukon läpi.
Jos olisin sen ja aukon välillä, joutuisin itsekin ulos aluksesta.
Chris, sinun pitää irrottaa köysi itse.
Se kiristyy jatkuvasti.
SUKELTAJA YKSI D. YUASA
Yritin päästä takaisin auttamaan Chrisiä.
Olimme ehkä alle kahden metrin päässä toisistamme.
Näkyvyys oli sen verran hyvä, että näimme toistemme kasvot.
Näin, että hän on pulassa.
Mutta olin oman köyteni päässä,
enkä päässyt hänen luokseen.
SUKELTAJA YKSI D. YUASA
Hänen köytensä alkoi käydä ohueksi.
Sen kuuli natisevan.
Sellainen ääni kuuluu ennen köyden hajoamista.
SUKELTAJA KAKSI C. LEMONS
Yhteys sukeltajaan kaksi katkesi.
Chrisistä loittoneminen oli kuin olisin katsonut elokuvaa.
En enää nähnyt häntä.
Voi vittu.
Kuulin hänen köytensä repeävän.
Irtosin rakennelmasta.
Köyden säikeet hajosivat yksi kerrallaan.
Komentosilta, näköyhteys menetetty.
En voinut mitenkään auttaa Chrisiä.
En voinut palata hänen luokseen.
Käännyin ympäri ja aloin kiivetä kelloon.
Vastus oli vahva.
Tuntui kuin olisin kiivennyt takaisin joen halki.
En tainnut pahemmin miettiä sitä tragediaa.
Siinä vaiheessa minulle oli tärkeintä palata kelloon ja huolehtia itsestäni.
Olin huolissani siitä, että osun toiseen rakennelmaan.
Tiesin, että jos jään kiinni sellaiseen, paha tilanne pahenisi entisestään.
Toivoin vetäväni Chrisiä takaisin sisään,
mutta sydämessäni tiesin, etten vetänyt.
Tiesin, ettei päässä ollut mitään.
Lämminvesiletku tuli ensimmäisenä.
Se oli revennyt.
SUKELTAJA KAKSI
Vedin köyttä lisää,
kunnes kaasujohdon pää tuli esiin.
Siitä lähti todella kova ääni.
Laitoin käteni säätimelle sammuttaakseni sen.
Mutta kaasua ei sammuteta ikinä sukeltajan ollessa vedessä.
Se on sama kuin tappaisi hänet.
Tunsin tuottavani pettymyksen Chrisille.
Se oli hänen viimeinen yhteytensä kelloon.
Olisin voinut itkeä siinä vaiheessa.
En tiennyt, oksetaako vai itkeäkö. Minä vain huusin: "Menetin sukeltajani!"
En tiennyt, mitä Daven kanssa oli meneillään.
Minun piti tulla järkiini.
Palasin tasolle kellon alle -
ja odotin siellä.
Siellä ehdin miettiä tapahtunutta -
ja tulevaa.
Hapen kanssa sukeltaessa voi aina -
palata pintaan,
mutta sat-sukelluksessa ainoa paikka, johon voi mennä,
on kello.
Normaalisti kellossa on kiinni köydellä,
mutta hänellä ei ollut köyttä, sillä kello ei ollut lähelläkään.
Vaihtoehtoja ei ollut.
Tiesin, että hän oli omillaan.
Hänellä oli vain kaksi varasäiliötä.
Jos menetämme hapensyötön hätätilanteessa,
selkäsäiliön kaasu riittää paluuseen kelloon.
Sitä ei ole suunniteltu merenpohjassa pysymiseen.
Hänellä ei ollut muuta kaasua.
Ainoastaan varasäiliönsä.
Ne eivät ole isoja, vaan kestävät viisi minuuttia.
AIKAA KULUNUT CHRISIN KÖYDEN KATKEAMISESTA
Meillä oli aikakriittinen ikkuna Chrisin pelastamiseksi.
Keräsin kaikki koolle.
Kaikkia tarvittiin, jottei mitään jäänyt huomioimatta.
Minä olin seuraavassa sukellusryhmässä.
Valvoja sanoi vakavaan ääneen: "Stu, meillä on ongelma."
Kysyin, onko se minun vai ainoastaan hänen ongelmansa.
LÄÄKINTÄMIES - RYHMÄ KAKSI
Hän vastasi: "Sukeltaja jäi rakennesarjan luo,
ja sinä saat viedä hänelle lääkintävarusteita."
Saturaatiosukelluksessa on aina mukana useita lääkintämiehiä.
Joka ryhmään tarvitaan yksi,
yleensä viiltoja ja raapaisuja varten.
Minua pelotti,
sillä tämä oli jotain aivan muuta -
kuin rutiinityötä.
Sellaisessa ei halua olla mukana,
eikä siinä käy hyvin.
Tilanne oli epätoivoinen.
Alus lipui edelleen kauemmas Chrisistä.
Dynaamista paikannusta ohjaavat tietokoneet -
eivät toimineet. Kaikissa kolmessa oli vika.
DP:tä ohjannut tietokone -
oli kaatunut.
Varakone, joka kopioi aina materiaalia, oli kaatunut.
Kuten myös päätietokone.
Siinä tilanteessa oli tapahtunut mahdoton.
Alusta ei voinut ohjata niillä tietokoneilla.
Me ajelehdimme.
Meidän piti yrittää -
saada ohjat takaisin.
Kapteeni otti tietokoneessa käyttöön täysin manuaalisen järjestelmän.
Sitä on tarkoitus käyttää satamassa,
kun aaltoja tai tuulta ei ole paljon.
Komentosillan piti opetella ohjaamaan alusta neljällä keulapotkurilla.
Ongelma oli se, että ne käyttivät kahta konsolia.
Ihmisellä ei ole neljää kättä.
Kukaan ei odottanut joutuvansa tekemään niin.
En ollut ennen nähnyt, että kapteeni tekee niin.
Välillä se meni hyvin.
Sitten suuri aalto lähestyi.
Suuntamme muuttui jälleen.
Komentosilta, ohjatkaa meidät takaisin.
He halusivat meidät sinne nopeasti.
Me teimme parhaamme.
Saturaatiosukelluksessa alkaa kehittyä kuudes aisti,
jolla tuntee oman aluksensa äänet.
Moottorit työnsivät kovaa.
Alus liikkui epävakaasti -
sivulta sivulle.
Meno kellossa oli kovaa.
Yritin rauhoitella itseäni.
Tunsin Chrisin ja Moragin. Mietin,
miten selittäisin Moragille sen,
ettei Chris ikinä palannut sukellukselta.
Oli vaikea pitää itseni kasassa.
AIKAA KULUNUT CHRISIN KÖYDEN KATKEAMISESTA
Päättelin, että Chrisin happi on lopussa,
mutta piti silti uskoa, että hän on pelastettavissa.
Ensin hänet piti löytää.
ETÄISYYS KOHTEESEEN: 192,5 METRIÄ
ROV oli sillä hetkellä ainoa toimiva työkaluni.
ROV, voitko etsiä sukeltajani?
ROV pystyi uimaan vedessä -
150-200 metrin päässä aluksesta ilman sen suurempia ongelmia.
Etenimme rakennelman luo.
Se oli loogisin paikka Chrisille.
Muttemme tienneet, oliko Chris rakennelman päällä vai vieressä -
merenpohjassa.
Tuntui pitkältä odottaa ROV:tä.
Minulle selitettiin, että sen ajatuksena -
oli antaa Chrisille merkki paluustamme,
jotta hän saisi lisäpontta elossa pysymiseen.
Aloimme käydä lähemmäs.
Tujiotin ROV:n mustavalkoista ruutua -
ja kysyin, näkeekö kukaan mitään.
Halusimme sen rakennelman ilmestyvän.
Sitten se tuli näkyviin.
ROV-teknikko sanoi: "Craig on kunnossa."
Kysyin: "Mistä tiedät?"
Hän sanoi: "Hän vilkuttaa meille."
Ennen ROV:n saapumista -
olin varma, että saamme pelastettua hänet. Tämän jälkeen en ollut varma.
Hän ei ollut kuka tahansa ihminen,
vaan vieressä istunut henkilö.
701 KAPTEENI
Hän kulki samoilla käytävillä.
Täytyy aina pitää kiinni.
Näin on turvallista.
Hän kävi välillä komentosillalla.
-Miten menee? -Hyvin. Entä sinulla?
Nyt näimme hänet -
täysin yksin.
Se kuva järkytti monet,
mutta minä sain siitä paljon lisäpontta.
Hän oli rakennelman päällä, mikä oli tärkeää pelastuksen kannalta.
Hän sätki.
Hän oli yhä elossa.
AIKAA KULUNUT CHRISIN KÖYDEN KATKEAMISESTA
Olimme vielä melko kaukana kohteestamme,
eikä aluksen DP edelleenkään toiminut.
Etenimme rakennelman luo manuaalisesti.
Se oli vaikeaa.
ETÄISYYS KOHTEESEEN: 192 METRIÄ
Alus ei edennyt niin nopeasti kuin odotimme,
ja kaikki tapahtui hitaasti.
Ajan myötä sätkiminen lakkasi.
Minä ajattelin sen olevan Chrisin loppu.
Osa ei kestänyt sitä.
He eivät halunneet olla osana niin synkkää tilannetta.
Kaikki taisivat ajatella, että mitä seuraavaksi tapahtuu.
Kun oli kulunut 25 minuuttia,
emme löytäneet oikein mitään -
toivoa.
Olimme varmoja, että hakisimme ruumiin.
Oli outoa olla kellossa -
ja ajatella, mitä tapahtui.
En muistaakseni ollut kovin järkyttynyt Chrisistä.
Paskaa sattuu. Hän ei ollut paras kaverini tai yksi lapsistani.
Sukellustehtävä vain meni pieleen.
Aloin rukoilla niin kovaa kuin pystyin. En ole lainkaan uskovainen,
mutta sellaisina hetkinä...
En kuitenkaan missään vaiheessa uskonut, ettemme saisi häntä takaisin.
En missään nimessä.
En voinut millään -
palata kotopuoleen -
selittämään Moragille, ettei Chris palaisi.
Yritimme kaikin tavoin saada DP-järjestelmän toimimaan.
Meillä ei ollut missään vaiheessa kunnollista tehtävälistaa -
tällaista tilannetta varten.
Se oli enemmänkin aivoriihi, ja yritimme tehdä kaikkemme.
Yksi viimeisistä vaihtoehdoista oli kaiken resetointi.
Emme voineet muutakaan.
Sitten odotimme.
Meillä oli pian pakko olla onnea.
Huonon onnen jälkeen oli hyvän onnen vuoro.
Onneksemme järjestelmä toimi taas.
Se oli uskomaton uutinen.
Se oli suuri helpotus minulle ja kaikille komentosillalla.
Heti kun DP toimi taas,
saimme automaattiohjauksen päälle -
ja pystyimme palaamaan Chrisin luo.
ETÄISYYS KOHTEESEEN: 150 METRIÄ
Saattoi olla liian myöhäistä.
AIKAA KULUNUT CHRISIN KÖYDEN KATKEAMISESTA
Nyt kaikki eteni.
Aloimme lähestyä.
ETÄISYYS: 106,5 METRIÄ
Adrenaliini virtasi yhä. Halusin sen päättyvän.
Kyselin: "Olemmeko kohta perillä?"
Dave oli kärsimätön. Pidättelin häntä.
Duncan, kerää Daven köysi.
Hän oli kuin koira hihnassa.
Hän ei päässyt minnekään ennen kuin annoin köyttä.
Craig kertoi etäisyyden.
"Matkaa on 50 metriä."
"Kolmekymmentä metriä."
"Kaksikymmentä metriä."
Näin ROV:n valot.
Näin Chrisin.
ETÄISYYS KOHTEESEEN: 1 METRI
ETÄISYYS KOHTEESEEN: 0,5 METRIÄ
DP-TILA VIHREÄ
Voit lähteä, Dave.
En yllättynyt näkemästäni.
Kuollut tyyppi rakennesarjan katolla.
Tiesin, että hänet olisi vaikea saada kelloon.
Liikkumaton Chris oli painava.
Alus liikkui ylös ja alas.
Mutta menin sinne tekemään työni.
En ajatellut, että hän on Chris Lemons,
se tyyppi, joka rakensi taloa,
tai se tyyppi, joka oli kihloissa.
Hän oli juttu, joka piti viedä yhdestä paikasta toiseen.
AIKAA KULUNUT CHRISIN KÖYDEN KATKEAMISESTA
En halunnut ajatella, että Chris oli kuollut.
Kenties sisimmässäni ajattelin, että hän saattoi olla.
Annoin hänelle kaksi syvää henkäystä.
Toivoin täysillä,
että saan hänet elvytettyä ja hengittämään jälleen.
On vaikea kuvailla muille,
mitä koin ja miltä se tuntui.
Mietin sitä aika paljon.
Kuvailen itseni usein siinä tilanteessa -
ja yritän muistaa, mitä tapahtui,
sillä mietin samoja asioita.
Emme voi antaa enempää köyttä.
AIKAA KULUNUT CHRISIN KÖYDEN KATKEAMISESTA
Kuului kovaääninen pamaus.
Sitten tuli heti hiljaista.
On hämmentävää olla niin pimeässä.
Se oli pimein paikka, jossa olen ollut.
Pyrin parhaani mukaan löytämään sen rakennelman -
ja pääsemään sen päälle. Se helpottaisi pelastustöitä.
Mutten tiennyt, missä olin.
En nähnyt yhtään mitään.
Olin paniikissa.
Olin vaarassa kulkea väärään suuntaan -
käytännössä ei-kenenkään-maalle.
Sieltä en löytäisi enää takaisin.
Piti tehdä päätös. En voinut jäädä seisomaan.
Piti valita suunta.
Sen jälkeen kaikki oli onnesta kiinni.
Osuin suoraan siihen rakennelmaan.
Minun piti päästä alustalle 11 metriä korkeammalle.
Odotin näkeväni sukelluskellon valot yläpuolellani.
En nähnyt mitään.
Olin täysin yksin.
Varasäiliöstä riitti ehkä 5-6 minuutiksi.
Käytin siitä 2-3 minuuttia päästäkseni katolle.
Vaikka sukelluskello olisi ollut suoraan yläpuolellani,
loput kaasusta olisi mennyt sinne pääsemiseen hyvällä tuurilla.
Siinä vaiheessa olin laskelmoinut -
ja tajunnut, että mahdollisuus -
siitä selviämiseen oli lähes olematon.
En muista tunteneeni kylmää.
Siinä ei ole järkeä, sillä kylmän olisi pitänyt tulla nopeasti.
Uskon muistavani siitä kaiken, mutta koska en muista kylmää oloa,
en ole varma, kuinka järjissäni olin.
Ehkä en kestänyt niin pitkään.
Ehkä menetin tajuntani heti.
Olen pahoillani.
Olen pahoillani, Morag.
Olin täysin tietoinen siitä, mitä olin menettämäisilläni.
Muistan miettineeni tarkasti sitä,
etten pääse näkemään sitä taloa, joka on rakennettu puoliväliin -
ja vaatinut paljon työtä.
En pääse näkemään -
En pääse...
En pääse näkemään vaimoani -
hääpäivänämme.
Se on...
Miksi minä Cambridgen poika olen pimeydessä kuolemassa?
Minkään taakse ei pääse piiloon. Se on lähdön hetki.
"Millainen ihminen olet?"
"Pelkäsitkö vai vakuutitko itsellesi, ettet pelkää?"
"Olitko rauhallinen?"
En ole varma.
Aloin ajatella sitä vahinkoa, jonka aiheuttaisin.
Haaveitamme.
Kaikki tulevaisuudensuunnitelmamme -
olivat katoamassa.
Muistan, miten hengittäminen vaikeutui.
Oli vaikeampi saada henkeä.
Muistan sen lähestyvän.
Sitten ei mitään.
Tiesin, että herätimme hänet. Hän eläisi.
Olin riemuissani.
En tiennyt, oliko hänellä aivovaurio vai onko hän entisensä.
En tiedä, puhuisiko hän enää, mutta hän hengitti ja oli elossa.
Hän voimistui joka henkäyksellä.
Muistan vilkkuvat valot.
Jokin oli vialla.
Oli rauhoittavaa nähdä Duncan.
Hän on ollut monella tapaa isähahmoni urani aikana.
Oli helpotus nähdä tutut kasvot.
Olin päättänyt, että hän on mitä varmimmin kuollut.
Taisin hyväksyä sen, että hän kuoli ja että hakisimme ruumiin.
Kamera toimii taas.
Kun palasin kelloon, näin Chrisin istuvan siellä.
Hän ei ollut missään nimessä kuollut.
Se oli hämmentävää.
Muistan kysyneeni...
Oletko kunnossa, Chris?
Hän sanoi: "Joo."
Hän vaikutti olevansa kunnossa.
Se oli uskomaton hetki.
Monet olivat helpottuneita.
Totta kai Chrisin tähden,
mutta myös itsensä vuoksi.
He eivät enää olleet mukana kuolemantapauksessa.
Muistan olleeni jopa vähän vihainen hänelle.
Samalla tavalla kun jos lapsi eksyy jonnekin -
ja häntä etsii, hänet löytäessään tuntee helpotuksen ja on vähän suuttunut.
Hän on saanut kestämään -
jotain traumaattista.
Kello nousi pintaan.
Vasta suihkussa käytyäni tajusin, kuinka olin ponnistellut.
Kun yritin pestä hiuksiani,
käteni kramppasivat.
Sormeni olivat kuin sorkat.
Silloin tajusin raataneeni kovaa.
Alas ovelle.
Dave, puhutaan myöhemmin. Kiitos avustasi.
En olisi voinut olla ylpeämpi minusta ja Davesta sinä päivänä -
kellossa saavuttamamme jälkeen.
Suljetaan.
Tein työni. Se on tarkoitus tehdä.
Sukeltajat tekivät työnsä, kuten myös komentosilta.
Kaikki tekivät työnsä. Ei pidä taputtaa omaa olkaansa.
Siitä saamme palkkamme.
Poistun viimeisenä.
Dave ja Duncs tekivät riittävästi.
Oli meidän vuoromme huolehtia hänestä siitä eteenpäin.
En voinut uskoa, että pääsisimme niin helpolla.
En uskonut, että me vain lämmittelisimme häntä -
ja saisimme hänet virkoamaan teemyssyllä.
Se oli minusta uskomatonta.
Kaiken rauhoituttua suoritimme alkutarkastuksia.
Ajattelin, ettei hän torku, vaan rentoutuu vain.
Se oli ainoa...
Pitää yrittää uudelleen.
Ainoa minulle totinen hetki oli se,
kun olin ottamassa hänen pulssiaan.
Hän katsoi minua ja sanoi: "Ei mitään hätää, Stu."
Vastasin: "Niin, olet kunnossa."
Hän sanoi: "Ei, tarkoitan sitä, että olin nukahtamaisillani."
"Se oli hetken surullista, mutta sitten -
olin kylmissäni ja vähän turta. Se ei ole nukahtamista pahempaa."
Se oli minulle ainoa hetki, kun tunteeni heräsivät.
Sillä hetkellä tajusin, että hän oli käytännössä...
Hän päätti kuolevansa.
Hän yritti sanoa, ettei kuoleminen ole kamalaa.
Se todella -
toi tunteeni pintaan.
Se, miten selvisin, on hyvä kysymys.
Tuskin ikinä tiedän tarkalleen.
Oletan, että ruumiinlämpötilani laskeminen -
sai elimistöni horrokseen, ja selvisin -
kehooni jääneellä vähäisellä hapella.
Olen myös melko varma siitä, että suuri happimäärä,
jota kannamme hätäkaasussamme,
imeytyi kudoksiini ja mahdollisti -
elimieni toiminnan, vaikkei minulla ollut enää hengitettävää.
Nämä ovat vain teorioita.
Joku saa kertoo oikean vastauksen. En tiedä, saanko ikinä tietää.
Sain sen puhelun, jota kaikki pelkäävät.
Koko maailma sortuu.
Kuvittelin vain hänet -
makaamaassa merenpohjassa avuttomana.
Kun niin käy -
jollekulle rakkaalle...
En saanut sitä kuvaa mielestäni.
Sillä ei ollut väliä, että hän sanoi itse selviytyneensä.
Minun piti koskettaa häntä ja nähdä hänet.
Tajusin, ettei meillä ole hätää, ja että teemme haaveistamme totta.
Voimme elää yhdessä.
Eräs henkilö tässä huoneessa ei tykkää tästä.
Hän lienee toinen kahdesta miehestä, jotka ovat suudelleet minua huulille.
KOLME VIIKKOA TAPAUKSEN JÄLKEEN -
CHRIS, DAVE JA DUNCAN PALASIVAT POHJANMEREN POHJAAN
Sukeltaja kaksi 91 metrin syvyydessä.
Chris, älä sitten tyri tällä kertaa.
Selvä on.
Tekstitys: Jussi Luntiala