Irčan zaklepe na dveře jedné staré dámy a ptá se:
Nemáte pro mě nějakou práci?
No, potřebovala bych přebarvit peršáka. Je na dvoře.
Za dvě hodiny se chlap vrátí a říká:
Je to hotový. Ale jen abyste věděla, není to poršák ale BMW.
MILUJ SOUSEDA SVÉHO
Trochu se snaž, ty prevíte!
Ježíši, miminko kope. Cítíš to? Sáhni si.
Ne na kozy! Tady!
Promiň, že jsme tě vzbudili.
To byl on. Tady ten parchant.
- Co to má znamenat? - Jsem trochu na suchu.
Nedělám to za bůra. Já nejsem Láďa Hruška.
Někdy ti to doplatím.
Teď si moc nevydělám. To břicho se líbí jen pár úchylům.
Musím šetřit na mateřskou.
- Mně se to břicho libí. - Tak příští úterý.
A za dvojnásobek, jasný?
Tady se píše, že účet byl zmrazen.
Ano, při reverzní hypotéce půjčujeme jen do výše určitého procenta hodnoty domu.
Říká se tomu "Částka k zapůjčení".
A protože jsme vám posílali pravidelné částky po dobu posledních...
...8 let, vyčerpal jste limit. Tedy "Částku k zapůjčení".
- Ten dům má hodnotu... - Měl hodnotu!
Ať to bylo kolik chtělo.
Já ty prachy potřebuju.
Lituji, pane MacKenno. Nic s tím nenadělám.
- Takhle to prostě je. - Takhle to prostě je?
Ve skutečnosti to ale znamená: "Jste v prdeli a v prdeli zůstanete."
- Chci zrušit tento účet. - To je mi líto. Můžu znát důvod?
Milá dámo, mluvíte jak kolovrátek.
Děláte, co můžete. Jako většina z nás chudáků.
Nechci být sprostý. Prostě ho zrušíme, stačí?
Dobře.
- 112 dolarů a 14 centů. - V malých bankovkách.
Ne, pane. Tolik jste v minusu.
- Co to znamená? - Vybral jste víc, než bylo na účtu.
Tady je nula. Šel jste do minusu.
- Takže ho nemůžu zrušit? - Až budete zase na nule.
Dbáš o sebe trochu, Vine?
Jasně, koktejlová vílo. Pravidelně cvičím. Není to vidět?
Posiluju biceps.
Raz, dva, tři a protáhnout.
No jo, furt jsi švihák!
Rogere, tohle je pro holky. Nemáš tam něco ostřejšího?
- Nechceš toho na chvíli nechat? - Nechat čeho?
- Chlastu. - Ty už mi nenaliješ?
Nech toho. Dělám to pro tvoje dobro.
Pro moje dobro? A co ti lidi, kterým tady nalejváš ty jedy celý den?
Že můžou chcípnout, je ti fuk. A o mě máš najednou starost?
Jen to hraješ.
Tak pojď.
Držte hubu! Lidi se chtěj vyspat!
Do píči!
Co se to tu děje?!
- Mluvíte anglicky? - Ano, mluvíme, pane.
Tak co to tu vyvádíte?
To je můj strom, kreténi!
...můj plot. A moje auto.
- Mluvíte anglicky? - Počkej tady.
Zavolám policajty.
- Nestalo se někomu něco? - Co je vám do toho?
- Já jsem Maggie, vaše nová sousedka. - No a?
- No, právě se sem stěhujeme. - Už jsem si všimnul.
- Ti kreténi tu jsou s vámi? - Ano, jsou od stěhovací firmy.
- A kruci. - A kruci, ne. Spíš, a do prdele.
Plot je starý 20 let. Auto 30.
Strom je starší než já.
No takhle jsem se seznámit nechtěla. To jste udělali vy?
A kdo jinej? Jste snad blbá? Podívejte se na místo činu.
Nebuďte na mě sprostý. Ty stěhováky jsem si najala.
Nehody se stávají.
To auto je veterán, paninko. Má velkou hodnotu.
- Já vám to uhradím. - Kde byste na to vzala?
Bez urážky, nevypadáte na to, že jste v balíku.
A tady Chico s kámošem asi taky nejsou pracháči.
Takže zažaluju stěhovací firmu.
Vy zacálujete plot a strom.
Tak jo.
- To je náš nový soused? - Jo.
To bude pěknej vopruz!
"No a teď se dá na tom mém pařezu aspoň příjemně posedět," řekl strom.
"Tak pojď a sedni si." Kluk si tedy sednul a strom byl šťastný.
- To je ale depresivní. - Ale ne.
Strom dal všechno co mohl. K tomu byl stvořen. Nic lepšího ho nemohlo potkat.
Tvůj táta si taky nesjpíš myslí, že jsem strom.
- Proč myslíš? - To je fuk.
Je fajn, že myslíš pozitivně.
Tak a spát.
- Zítra je velký den. - Jo, první den.
Pro mě taky. Nesmím se opozdit.
- Zůstali jsme sami. - Já vím.
Nastav si budíka, ať ráno nezaspíme.
Dobrou noc.
Tady máš svačinu.
- Dík, mami. - Peníze a klíče máš?
- Co mobil a mapu? - V telefonu.
- Kdy končíš? - 14:45.
Tak rovnou domů a udělej si domácí úkoly.
Já se vrátím až pár hodin po tobě.
Ty mě nevyzvedneš?
Musím jet, nebo dostanu pokutu. Nezlob tam.
Uklidněte se.
Vím, je to těžké, když jste mladí a plní cukru.
Musíte se ale soustředit na výuku, jinak umřete hloupí.
A v nebi nemají hlupáky rádi.
Tohle je Oliver, váš nový spolužák.
- Jsme rádi, že ho tu máme. - Vítej ve škole svatého Patrika.
To bylo ale upřímné přivítání. To tě muselo dojmout.
Možná by se hodilo, abys poděkoval ranní modlitbou.
- Já jsem asi Žid. - To je dobré vědět.
- Oliver je asi Žid. - Já taky.
- Já jsem buddhistka. - Bůh neexistuje.
Jak vidíš, máme tady zástupce všech náboženských vyznání.
Já jsem katolík. Tohle náboženství je nejlepší, protože má nejvíc pravidel.
A nejlepší hábity.
Ale máme tady i buddhisty, agnostiky, baptisty...
a ty, kteří neví. To je momentálně asi nejrychleji rostoucí náboženství.
A teď i "jájsemasižida". Tak ti děkujeme.
To však neznamená, že se nemůžeš pomodlit. Tak prosím skloňte hlavy.
- Drahý... - Bože atd...
Drahý Bože... díky?
Amen.
Amen, díky Bohu.
Parádní modlitba.
Posaď se. Nalistujte si kapitolu 12.
Název kapitoly č. 12. Katoličtí svatí.
Fajn, jsem tady.
Jsem připravený. Pojďme na to.
Tak dělej!
Pohni!
Aspoň jednou.
Aspoň jednou, krucinál!
Ty hajzle!
Proč se tak vztekáš?
Prohráváš pořád. Už by sis mohl zvyknout.
No jo, těžký den.
Posluž si.
Já mám žízeň a ty mi dlužíš prachy, Vinny.
- Teď nemám, ale dělám na tom. - Víš, že sám nejsem investorem.
- Zodpovídám se jistým lidem. - Potřebuju jen trochu času.
- Kolik času? - Měsíc.
Zkrátíme to na dva týdny.
Uhni!
Tak kolik?
Konec!
Už se můžeš pustit.
- Měli jste v předešlé škole tělocvik? - Ano.
- A chodils tam? - Ano.
- Podívejme, kdo to jde? - Silák.
- "Já jsem asi Žid". - Jmenuju se Oliver.
"Jmenuju se Oliver". Odkud ses vyhrabal, blbečku?
Neslyšeli jste zvonek? Tak utíkejte do třídy.
Neumí sklapovačky.
- Potřebuješ snad mapu? - Ne.
Pohni si, nebo se opozdíš.
Doprdele!
Pěkný trenky!
Pane?
- Bože, nehraj si se mnou. - To jsem já, pane.
- No a co? - Mohl bych si od vás zavolat?
- Zavolat? - Ano.
- Z mého domu? - Ano.
Musím zavolat mámě.
Nedostanu se domů, protože mi kluci ve škole sebrali klíče a mobil.
- Vzali mi i kalhoty. - Nemusím vědět všechno.
Jeden telefonát, jasný?
Tady Maggie, nechte mi vzkaz.
Ahoj, mami. Přišel jsem o mobil, klíče i o peníze.
Jsem u toho staříka od vedle.
- Jak se jmenujete, pane? - Vincent Stařík.
U Vincenta Staříka.
U toho protivného.
- Jak se jmenuješ? - Oliver.
To se teď smí, chodit v trenkách do školy?
- To je na dlouhé vyprávění. - O tom nepochybuju.
- Ano? - Ahoj, tady Maggie.
- Oliverova máma. - Je tady váš kluk.
- Já vím, doufám, že to nevadí. - Co?
- Že u vás zůstane? - Zůstane? Jak to?
Asi budu ještě pár hodin trčet v práci.
To mám jako dělat chůvu?
Už to není malé dítě. Bude si v tichosti dělat úkoly...
To je moje...?
- Kolik platíte? - Cože?
Potřebujete chůvu. A já nejsem neziskovka.
- 10 dolarů za hodinu? - 12.
- Dobrá. Dáte mi ho k telefonu? - To je pro tebe.
- Nemá lidi rád. - Mě zvířata mají ráda.
Ani takové lidi nemá většinou rád.
Nikdy jsi neviděl Abbotta a Costella?
- Ne. Jsou staří? - Ne.
Jsou mrtví. Starší už být nemůžou.
Nebo mladší. Když umřete, tak se čas zastaví.
- Kdes to sebral? - Z knížky.
- Jaké knížky? - Pro děti.
Pochybuju, že ji budete znát.
Je čas na večeři. Máš hlad?
- Trochu. - Tušil jsem to.
Dostaneš sushi.
- To asi bude tvoje máma. - Nejspíš ano.
Zůstaň sedět.
Ahoj...
Děkuju za pomoc. Mám novou práci a šéf...
Nepotřebuju to slyšet.
Takže... Tři hodiny po 12 dolarech.
- 36. - Já vím.
- Mám jen dvě dvacky. - Nemám nazpátek.
To je dobrý.
To nemáte nikoho, kdo by na něj dohlídl?
- Zrovna jsme se přistěhovali. - A kde má tátu?
Poznali jsme se na škole a pak se ukázalo, že zároveň chodil...
Nemusíte mi odpovídat. Zaplatíte mi ten plot?
- Samozřejmě. - A co strom?
Jak vám mám zaplatit větev?
Všechno se dá vyčíslit. To ví každý dospělý, ne?
- Tak navrhněte cenu. - Mohl bych vám hlídat kluka.
Když mu připravíte svačinu, jsem ochoten jít na 11 dolarů.
Snědl mi poslední plechovku sardinek.
Opravdu?
- Zbaštil i chleba. - Chtěla...
- Tys nejedl u Vincenta? - Měli jsme sushi.
- Udělal sushi? - Sardinky, ale nechtěl jsem ho urazit.
- Líbí se ti? - Je zajímavý.
- Svým způsobem je to frajer. - No to nepochybně.
Má prima kočku, Felixe.
Nabídl mi, že na tebe bude po škole dávat pozor.
- Fakt? - To je blbost, co?
No bydlí hned vedle. Blíž nikoho neseženem.
No já to zvažuju. Nemusela bych hledat někoho na hlídání.
Budeš přece doma, ne?
Jo, ale občas se asi zdržím. Musím vydělávat, když tvůj táta nepomáhá.
Kdo ví, jestli někdy bude. A tvoje škola něco stojí.
Je trochu moc starý na to, aby byl nebezpečný.
- To je ale díra. - Naštval tě někdo?
- Už prej nemůžu tancovat. - To je ale překvapení.
Potřebujeme prachy.
- Milosrdenství nelze vynutit. - Budu je žalovat.
To je diskriminace těhotných.
To bys určitě vyhrála.
Ten blbej pupek mě stojí spoustu peněz.
- On tě bude brzy stát mnohem víc. - To není on.
- Bude to holčička? - Jak to mám vědět?
- Jsem snad jasnovidka? - To teda ne.
- Jsou na to přístroje. - Já vím.
Mám snad zavolat majiteli stripklubu, aby mi zaplatil zdravotní na ultrazvuk?
Jo?
Otázka zní, kdo je to svatý?
Kdo je svatý? Ví to někdo? Rachel?
Osoba čistá a hodná následování a úcty.
Vyčerpávající odpověď. Zná někdo nějakého svatého?
- Jeremiahu. - Svatý Juda.
- A čím je známý? - Má vlastní nemocnici?
A taky golfové hřiště, že?
Znáte taky nějakého soudobého svatého?
- Bridget? - Matka Tereza.
Správně, ta patří k soudobým svatým.
Svatý je člověk, kterého si ceníme pro to, že se obětuje pro druhé.
Obětují se a tvrdě pracují, aby byl svět lepším místem.
Dobrou noc.
- Maggie Bronsteinová? - Ahoj.
Robyn je nemocná a máme šest naléhavých případů.
Musím vyzvednout syna.
Nemůžu tě teď pustit. Je to proti předpisům.
Zkus mi něco prodat, ty sráči.
Tak si to celý poslechnu a pak to hned položím.
- Tady Maggie. - To určitě.
- Maggie z Kalkaty nebo z Dillí? - Tvoje sousedka.
Co sakra chcete?
Jedeme!
- Připoutej se! - Vy ale nejste připoutaný.
Můj život je můj problém.
- Tudy se jede domů? - Ne.
- Vyjasníme si PBF. - Co to znamená?
Pravidla běžného fungování.
Jdeš tam, kam jdu já. Děláš, to co ti řeknu. Děláš si úkoly.
Ale hlavně, nebudeš mě otravovat. To nemám rád.
A teď otravuju?
- Ani ne. - Opravdu?
Tady máš desetník. Zavolej mámě, že si zapínáš pásy.
To nestačí.
- Odkdy? - Dýl než jsem na světě.
Kam tahle země spěje?
Na, jestli to nebude stačit, volej na účet volaného.
Hele! Blbeček! Ty tady někde bydlíš?
Kvůli tobě nejspíš dostanu domácí vězení.
Spíš kvůli tomu, že jsi mi sebral věci.
Jak víš, že jsem to byl já, slídile!
On ti jednu vlepil.
Pusť!
Sejmul si ho.
Jestli se tě bude někdo ptát, tak budeš držet hubu! Jasný, blbečku?
- Slez ze mě. - Mně je to fuk!
- Teď se běž vybrečet k mámě. - Co to tady děláte, sráči?
- Ty seš Robert Ozinski? - Ne, pane.
- Jmenuju se John. - Kecy! Ty seš ten Brianin parchant.
Jedinej polskej Portorikán na Brooklynu.
Teď poslouchejte. Cokoli uděláte tomuhle klukovi, to já pak provedu vašim mámám.
Jasný? A teď si užijte jízdu.
Mazejte vodsud, vy malí hajzlící!
Co je? Chceš písemnou pozvánku?
- Kdo tě učil fackovat? - To byl spíš instinkt, pane.
Tak to se rychle odnauč.
- Mám alergii, pane. - Na co?
Na cigaretový kouř.
To tě táta nanaučil, jak se bránit?
Ne, pane, je to pacifista.
No tuhle zemi naštěstí nevybudovali hipíci.
- Když se nenaučíš bránit, tak tě převalcujou. - Jsem dost malej, jestli jste si nevšimnul.
- To byl Hitler taky. - To je strašný přirovnání.
Ale trefný. Nezáleží na velikosti, ale na tom, co máš tady.
Nebo tady.
Popadni ten koš, kámo.
To je jak zámek.
- Až vejdeme, budeš mlčet, jasný. - Kam to jdeme?
Víš, tohle je skvělá možnost, jak si procvičit mlčení.
Pojď.
- Omlouvám se za zpoždění. - To jste vy, doktore?
- Rád vás vidím, Sandy. Jak se cítíte? - Dnes mám narozeniny.
Tak to všechno nejlepší! Kolik vám je? Sedmnáct?
Uložíš to prosím do šuplíků?
Teď si, Sandy, poslechneme srdíčko.
Řekněte jim, že nemám ráda, když do fazolek
nasekají kousky slaniny.
Je to na mě moc mastné.
Povím jim to, Sandy.
Dle mého názoru jste stále krásná.
Možná byste ráda slyšela i názor mého kolegy.
Krásná.
Na praní prádla jsme zařízeni. To přece víte, Vine?
- Aspoň můžu něco udělat. - Kdo je ten váš pomocník?
- 11 babek za hodinu. - Jmenuju se Oliver.
Těší mě, Olivere. Já jsem Anna.
Tak díky.
Jo a nechce fazolky.
- Poznačím si to, Vine. A co by chtěla? - Brokolici.
- Tak jo, díky. - Mějte se, Vine.
Přestávka!
- No s takovou ti rozmlátěj ciferník. - Já se stejně nechci prát.
To nikdo. Myslíš, že jsem chtěl jít do války?
Dřepět v 18 na rýžovým poli zatímco mi kolem hlavy lítaly kulky?
- Kde to bylo? - Ve Vietnamu.
- Vy jste tam byl? - Nejspíš jsem si to jen vymyslel.
To je fuk. Ukážu ti jeden trik.
Když ho dobře provedeš, zlomíš soupeři nos.
- Zlomím mu nos? - Neboj, tobě se to nepovede.
Tak sleduj.
Pokud je větší, musíš se takhle přikrčit.
Z podřepu se pak prudce vztyčíš.
Zapřeš se nohama a vyrazíš nahoru.
Ramena, zadek, všechno jde vzhůru.
A rukou ho vší silou nabereš do frňáku.
Zkus si to na mně. Připraven?
Dobře, ale musíš to pak udělat trochu rychleji, jo?
- Maggie Bronsteinová? - Mám obušek!
Obsílka od soudu v Kings County. Tímto ji považujeme za doručenou.
Budu muset dělat přesčasy, abych to uhradila.
Já slevu nenabízel.
- A proč jste brečela? - To je dlouhý příběh.
- A jaká je pointa? - Můj bývalý ho chce do péče.
Moje pracovní místo, je v ohrožení.
No pěkně děkuju.
Stejně se to dalo čekat.
Teď to trochu zastudí.
- Vidíte? Tady má hlavičku. - To je pěkně velká hlava.
- To je dobře, nebo ne? - V této fázi je to normální.
A tady jsou její nožičky.
- Holka? - To jste nevěděla?
- Vy jste to nechtěla vědět? - Ne, je lepší to vědět.
- Z vaší pojistky to nelze pokrýt, pane McKenno. - Právě jsme se vzali.
- No už je tomu tak. - Skutečně?
Znáte pojišťovny. Jsou pomalí. Samá byrokracie.
Kolik to vyšetření vlastně stojí?
- 20 dolarů. - To je dobrá cena, ne?
Pro tebe jen to nejlepší.
- Ty za to stojíš - Díky, brouku.
Mám to u tebe.
Mějte se.
Ahoj, mami.
- Co to děláš? - Sekám Vinovi trávník.
Hej! Vine!
- Já jsem spal, tak pěkně děkuju. - Proč vám seká tu hlínu?
- Platí mi na hodinu. - Ukazuju mu, jak svět funguje.
- Makáš, dostaneš výplatu, jdeš pít. - Vy pijete alkohol?
Upřímně řečeno nevzpomínám si.
Tak pojď. Připravím večeři a ty si zatím uděláš úkoly.
- Už jsem jedl. - Vždyť tady sekáš jen hlínu!
Už jedl, úkoly má hotový. Já svý povinnosti splnil, tak odpočívám.
- Výplata bude zítra. - Tak pojď, žádná tráva už tu není.
Ahoj, Vine.
- Vypadnuls. - Hodně štěstí.
Připravte se na toho sralbotku.
Pomodli se, debílku.
Co se to tu stalo?
- Já nevím. - Tak ty nevíš!
- Já za to nemůžu. - Ukaž.
Ty podělanej zkurvysynu!
- Co jsi zač? - Co jste vy zač?
- Já jsem Daka a ty? - Oliver.
Oliver... aha.
- A proč tak bušíš na dveře? - Špatně slyší.
- Pusť ho dovnitř! - Neřvi na mě.
Zlomils mu nos?
Ano, pane. Nejspíš ano. Byl celý od krve. To byste koukal.
To si piš. Asi jsi mu pěkně napálil. Ukaž!
- Učíš ho rvát se? - Jo, je to skrček.
Musí se umět bránit.
Perou se jen kreténi.
- Kde jsou moje prachy? - Na skříni.
- Minus poplatky - Ty nemůžeš učit děti.
Podívej se na sebe.
Do frňáku!
Kdo to je?
- No... "noční dáma". - Co to znamená?
Jeden z nejpoctivějších způsobů obživy na světě.
Tady je přehled závodů, jména koní a jezdců a tak.
- Co je to 20/1? - To je kurz.
Nějaký bookmaker z Las Vegas si myslí, že ten kůň má šanci 1 ku 20 na výhru.
- Kolik ti dají, když vyhraje? - Dvacetinásobek vsazené částky.
- To není špatné. - Pokud vyhraješ, tak určitě.
- Ten s těma ponožkama je outsider. - To asi nebude kompliment.
Koni je to fuk, ale kurz na něj je astronomickej.
To znamená větší výhru. Neměli bychom to zkusit?
Nenechávej se tím moc unášet.
- Modlíte se? - Modlím?
- Vypadalo to tak. - Co jsme si řekli o mlčení?
Co je to trifecta?
Musíš přesně trefit první tři koně v cíli.
- Vysoká výhra, ale i riziko. - To není moc pravděpodobné.
No, když už sázíš, tak bys měl zkusit vyhrát co nejvíc.
Harvey Knows Best, Sweeter Lady, Champagne Flute... 1,2,3.
800 ku 1.
- Máš prachy? - Jistě.
7 dolarů.
- To máš na svačinu? - Ano, pane.
Aspoň poznáš, jak je svět tvrdej.
Něco málo přihodím. Říká se tomu zmírnění.
- Co je to "zmírnění"? - Když ty dáš 7 a já přidám 3.
No tak, poběž.
Tohle vypadá slibně.
Nepřestávej! Poběž!
To není fér!
Vyhráli jsme... nebo ne?
Dělej, jako kdybychom prohráli. Vztekej se!
- Do prdele! - Néé. Zas to nevyšlo.
No chápeš to? Zase jsme všechno projeli.
Dobré odpoledne. Pan McKenna?
Chtěl bych zřídit spořící účet pro vnuka.
A tady je to co dlužím. Když už to tam budete ťukat, tak to rovnou zrušte.
Nikdy se nestaň úředníkem. Nemají žádnou sebeúctu.
Paní Bronsteinová. Tady Dan O'Brien, ředitel školy Svatého Patrika.
Před několik dny se váš syn Oliver popral ve škole.
- Snažili jsme se vám dovolat... - Cože?
Jste-li od telemarketingu, zanechte prosím vzkaz, abych ho mohl ignorovat.
Vine? Oliver? Tady máma. Odpověz prosím. Haló?
- Ještě jednou - Ano, prosím.
Tak jo, dnes to roztočíme.
- Promiňte, pane. - Tohle dětský švitoření...
Nemá cenu kňučet, když tě nikdo neposlouchá.
- Musíš nahlas. - Promiňte, pane!!
Co si na tomhle světě nevyřveš, to nedostaneš.
- Další kolu, prosím. - Já si dám taky.
Ten tvůj bourbon už došel. Vypil jsi mě.
- Rogi, buď chlap a nelži mi. - Vine! Ten kluk by tady taky neměl sedět.
Máš recht, půjdeme svoje prachy utratit někam jinam.
Vždyť jen dělá svoji práci, starouši.
Krucinál.
- Amber, skoč pro lékárničku. - Takovejch škrábanců mám spusty.
Tady, na.
- Zakrvácel jsi celý bar. - Kluk stejně musí dělat úkoly.
Pojď, jdeme.
Ahoj, mami.
- Kde jste? A co se stalo s vaším autem, Vine? - Porouchalo se.
- Porouchalo, no jasně!
Nelíbí se mi, že ho někam berete, aniž byste mi dal vědět.
- To bude zase zábava. - Můžete si ty kecy projednou odpustit?
Chci vždycky vědět, kde se můj syn nachází, ano?
- Byli jsme na jídle. - Má snad hladovět?
Běž domů, Olivere.
- Mami. - Řekla jsem domů.
- Dobrou noc, Vine. - No aby byla.
Víte, že se ve škole pere?
Jo, zmínil se o tom.
Mně o tom ale nic neřekl.
Možná jste si nevšimla, ale doma teď moc nebýváte.
Je dost těžký, bavit se s někým, kdo s vámi není.
Takže budeme řešit tohle?
Zbožňuju, když mi někdo jako vy dává lekce z rodičovství.
Za zvládání hysterickejch výlevů si účtuju 15 babek na hodinu.
Víte, proč jste nikdy neměl děti?
Protože jste vždycky myslel jen na sebe.
Co vy o mně víte? No vážně? Rád si to poslechnu.
Nic, jen to, co chcete, aby se o vás vědělo.
Chováte se jako kretén a to všechny odpuzuje.
- "Dokud to funguje, tak..." - Nefunguje, Vine, přiznejte si to.
Teď jsme na 40 hodinách za týden, tak ať si nemusím účtovat přesčasy.
Pardon, ale kdo mi zaplatí?
No snad není pravda.
- Ani to nedokážu vyslovit. - Jsou vynalézaví.
Dá se na to koukat i jinak.
Zvyknout si na novou školu je obtížné pro každé dítě, ale...
není tu ještě něco, co bychom snad měli vědět?
- Ani nevím, kde začít. - Co u jeho otce?
- Nechci vás moc zdržovat. - Času máme dost.
Právě se rozvádíme.
Oliverův otec měl poměr se svou sekretářkou, s účetní,
i s mojí kadeřnicí. Opravdu velká zábava.
A teď chce Olivera do vlastní péče.
Odmítá platit alimenty dokud toho nedosáhne.
- Navíc je to právník. - Kruci.
Takže jsem se co nejrychleji sbalila a utekla i s Oliverem.
Dělám ve špitále u tomografu. To mi na náladě moc nepřidá.
Koukám na nádory a cysty celý den, ale těm lidem, co tam leží,
nemůžu nic říct. To není moc příjemný.
A dělám dlouhé přesčasy, abychom nějak vyšli.
Aby mohl chodit sem a dostat dobré vzdělání.
Snažím se mu zařídit trochu normální život a do toho ty sračky od Davida...
Omlouvám se, že jsem tak sprostá.
A on ani děti nechtěl mít... nechtěl ho.
Chce mi jen ublížit. Oliver je adoptovaný. To jste věděli?
Bála jsem se, co byste na to...
Nemůžu mít děti.
Mám zkroucené vejcovody, nebo tak něco...
Podle mě se jen štítily Davidova spermatu.
Mohla bych... si vzít... děkuju.
Myslím si, že to mělo hrozný vliv na...
na celou Oliverovu osobnost. Víte, jak to myslím?
Všechno nasál jako taková malá houba.
Ve skutečnosti se jmenuju Robert. Ozinski je moje druhé příjmení.
Loni mi tak začal říkat Gary a pak se to chytlo.
Nejde mu prostě říct:
"Hele, Duboisi, neříkej mi Ozinski! Jmenuju se Robert."
To bych celej život nedělal nic jinýho.
- Ty čůráš? - Už jsem to nemohl udržet.
Robert se jmenoval můj táta. Já jsem Junior.
Nežije ale s náma. Odešel, když jsem byl ještě mimino.
Táta s námi taky nebydlí. Dost mámě ubližoval,
tak jsme od něj odešli. Už jsem ho dlouho neviděl.
Stejně mi trochu chybí. Máma bývá protivná.
To mámy bývaj.
- Kdo tě naučil prát se, táta? - Ne, můj babysitter.
Příliv a odliv tu jsou dvakrát denně, pane doktore.
Ano, tak už to bývá.
Už se těším na podzim. Všude tu kolem vody vysadili chryzantémy.
Všechny barvy co si dovedete představit. Kde je asi vzali?
V květinářství.
Tys byl vždycky vtipálek, Vine.
Vin.
Vin, já jsem Vin, Sandy.
Ale kachny je bohužel požírají.
Musíme je zahánět. To je škoda.
Velká škoda.
Existuje spousta dostupnějších léčeben, Vine.
Víte, že Sunnyside je drahá. Nemůže si ji dovolit každý.
Moje Sandy dostane to nejlepší. Já už si s tím nějak poradím.
Já vás chápu, ale dlužíte už za několik měsíců.
Co z toho plyne?
Musíte doplatit celý dluh plus zálohu na 3 měsíce dopředu.
- Rozumím. - Do příštího týdne.
- Do příštího týdne? - Přesně tak.
Můžu vám dát 20 % a příslib doplatku?
S příslibem už jsme to zkoušeli, Vine.
Přepravíme Sandy, kamkoli ji budete chtít dát.
Dát?
Takže nás vykopnete?
Taková slova bych v této situaci nepoužila.
Fajn a jaká byste použila?
Je to, jak to je.
Můžete jí dát do pokoje nějaké nové květiny?
Můžeme něco objednat.
- Co třeba chryzantémy? - Jistě.
Tohle je za vaši starost.
Ne! Je to moje práce, Vine. Starám se o lidi.
Děláte pro Sandy mnohem víc, než byste musela, Anno. Jste anděl.
- Dobrá, ale je to naposled, ano? - Slibuju. Jsem totiž na mizině.
Krásně se smějete. Měl byste to dělat častěji. Donesu prádlo.
Tady to je.
- Je to nějaké lehké. - Tento týden se moc nepřevlékala.
Aspoň se nestrhnu.
- Děkuju. - Moc nezlobte, Vine.
Dá ti 100 dolarů.
Jen stovku? Uvalím víc za jediný předpis?
Říká, že jsou na epilepsii, zánět prostaty a projímadlo.
- Má to nějakou hodnotu, ne? - Pro koho? Pro tebe?
Potřebuju tu škváru. Aspoň 500 babek!
- Je to prvotřídní svinstvo. - Říkal 100 dolarů, Vine.
Ber nebo nech být. Tímhle se nikdo nesjede.
Beru tu stovku.
Takže bereš tu stovku. Debile.
- Váš účet byl uzavřen, pane McKenno. - Ano, já vím.
Chci vybrat z vnukova účtu. Jsem oprávněná osoba.
- Kolik to bude, pane? - Kolik tam je?
2700.
- Všechno prosím. - Jak to budete chtít?
Ve stovkách, prosím.
Je to 2700, Larry.
Chci trifectu za 450 na třetí dostih.
První tři v cíli: Lucky Lincoln, New Dime, Sammy's Saving.
Děkuji, pane.
- Tohle musí vyjít. - Jasně.
Jsi v pohodě?
Ne, nejsem.
Ty si asi myslíš, že jen tak žertuju, Vinny.
- Tady nemáš co dělat! - Našel jsi něco?
Ne, nějakej šmuk. Za to moc nedostaneme.
- To je mé ženy, šmejde. - Dlužíš mi prachy.
No tak, Vinny! Proč musíš všechno tak komplikovat?
- Je to zábavnější. - A taky bolestivější.
Směle do toho.
- Ten chlap je cvok. - Nezabij ho, ale dej mu co proto.
Co to...?
- Co blbneš, starouši? - Von asi umírá.
Ale neumírá, jen...
Na nic nesahej. Raději vypadneme.
To jsem já, Maggie, Vine. Teď vám uděláme několik vyšetření.
- Nebude to vůbec bolet. - Neslyší tě, Maggie.
Ale slyší. Zabere to jen pár minut.
- Ahoj, můj malý hrdino. - Je v pořádku?
Myslel jsem, že umřel.
- Nebo že je namol. - Ano, vypadalo to tak.
- Takhle vypadá, když se opije. Takže... - Já už ani nevím, co děláš.
Ale vím, co dělám já. A tvůj otec po tomhle pase.
Ale já bych to nedělala. Byla bych s tebou, kdyby on...
Máme se dobře, mami. Ty peníze potřebujeme, proto tvrdě pracuješ.
To je v pohodě.
Co mu vlastně je?
Vinny měl mrtvičku.
A teď pomalu dolů. Správně!
Ohnout v kolenech. A rovná záda.
Ohnout v kolenech. Ještě trochu.
Vybral jsem si sv. Viléma z Perthu, patrona adoptovaných dětí.
Je to zajímavý příběh. Všichni ostatní svatí mi připadali trochu moc posvátní.
A co pro tebe slovo "posvátný" znamená?
Nevím. Já na svaté vlastně nevěřím.
Myslím, že Viléma posvětili jen proto, že ho zabil kluk, kterého adoptoval.
Dnes se pořád zabíjí a nikdo se kvůli tomu nestane svatým.
Dobře, děkujeme, Olivere.
Navzdory Oliverově zdrženlivosti si myslím, že svatých je kolem nás dost.
Možná je církev tak nevnímá, jsou ale stejně důležití, jako ti z učebnic.
Chci, abyste si vybrali někoho, koho znáte a zkusili rozhodnout,
jestli má vlastnosti, díky kterým by mohl být považován za svatého.
- Kde je? Má tady auto. - V nemocnici.
Jak to?
- Odkud znáte Vincenta? - Pracuji pro něj.
A co děláte?
Pracuju. Jsem tanečnice.
To zní zajímavě.
Pes
Zkuste to vyslovit.
Špatně.
O smysl pro humor jste, koukám, nepřišel.
- Máš návštěvu, Vincente! - Zdržím se jen 5 minut.
Nesnáším špitály.
Vypadáš mnohem líp, Vine.
Co říká?
Vinci.
Necháme Vina, aby mohl cvičit.
Dekuji. Zabere to tak hodinku.
- Táhněte k čertu. Hodinu. - Možná i méně.
Proč jsi tak zlý. Mohl jsi přestat dýchat. Šmejde.
- Nezajdeme si na svačinu? - Díky, umírám hlady.
Jeho ústa a svaly začínají reagovat na léčbu.
To je dobré znamení.
- Mluví jako... - Jako idiot.
Pořád je to dobrák. A to není od idiota moc daleko.
Nemáte dolar? Dnes jsem ještě nejedla.
Něco se snad najde.
Dolar a půl bude možná lepší.
- Tak jo. - Spasíba.
To bude Vincentovo...?
- Dítě? - Jo.
Do toho se nechci plést.
- Ptát se ženy, jestli je těhotná, je neslušné. - Já myslím, že je jasné, že je těhotná.
Ale Vinovi je nejmíň 90 let...
Víš, že když se do toho kopne ve správnou chvíli, vypadnou dvě tyčinky místo jedné?
Děkuji.
Tak jo, ty vobšourníku.
Nehltej, ty blbá kočko.
Chtěl...
Chtěl bych čerstvou kravatu.
"Krevetu", ne "kravatu".
Krévetu.
"Kravatu" ne.
Tak jo.
Prachy.
Kdepak, to je s-trom.
Dlužíte mi prachy. Zlomili jste mi strom.
- Ano, já vím... - Jo. A plot taky.
To jste tam podstrčil?
- Tohle byste měl znát. - Kaktus.
Ne, kokot.
Velkej kokot.
Paráda.
Daka je nádherná.
Já vím, že chceš tu speciální masáž, ale to na mě nezabere.
Ale neboj. Bude to lepší.
Hele, já mám bejt v klidu.
Je mi líto.
Kde je můj svinčík?
Udržuj tu pořádek.
- Co to má bejt? - Zelenina.
Mazej od toho! Ty neznáš zeleninu?
Znám. Ale nejím ji.
Teď už jo. A platíš mi na hodinu, taťko.
- Za co? - Za opatrování.
A sprosťárny to nezahrnuje. Jsi moc starej a já moc tlustá.
15 dolarů za hodinu a stravu a byt.
- Kde mám okurčičky? - Dobře.
- Kdo je Vincent McKenna? - Znáte ho?
Náš soused. Občas hlídá Olivera.
Je to soused mé klientky, který občas dohlíží na Olivera.
Dělá vám babysittera?
Neúčtuje si moc. Oliver k němu chodí po škole na pár hodin, když jsem v práci.
Dalo by se to tak nazvat. Je za to placený.
- Je to relevantní? - Je vaší klientce známo,
že pan McKenna bere jejího syna na dostihy, kde sázejí?
Taky ho vodí do baru.
- Několikrát jsme byli na koních. - Několikrát? A bavilo tě to?
- Trochu. - Tak jo.
O tomhle jsem neměla až do teď ani ponětí.
Moje klientka o tom neměla vědomí. Je to pro nás překvapením.
Pak jich na vás v téhle složce čeká ještě několik.
Bože.
Daka Paramovová. Víte, čím se živí?
Pracuje pro Vincenta? Je to tak?
- Dělá dámu noci. - Cože?
- Víš, co to znamená? - Že pracuje v noci?
Mohla by to být prostitutka.
Potřebovali bychom pár minut na poradu, Vaše ctihodnosti.
To se nedivím.
Předpokládám, že sázky na dostizích se dají brát jako výuka matematiky.
Zlomky.
- Co bar? Občanská nauka? - Spíš "sociologie".
Jenom tu prostitutku nějak nechápu.
"Ekonomie"? "Biologie"?
Víš ty co? Raději mlč.
Co vás vede k tomu myslet si, že špatně slyším?
Řekněte mi, kdo by bral dítě na dostihy nebo do baru?
A nechával ho s prostitutkou?
A co za matku by nechalo syna s chlapem, jako jsem já?
Jste kretén, Vine.
Kvůli vám teď Olivera bude mít ve střídavé péči ten hajzl.
Za to si můžete sama.
Potřebuje víc než jen zadluženou matku.
Výborně.
Asi mi to patří, když jsem si bláhově myslela, že na něj dohlédnete.
V tom jsem s vámi zajedno.
K vám už nepáchne. A ten strom vám zaplatím.
- Nezapomeňte na úroky. - Jo, udavte se s nima.
Pardon... promiňte.
- Mám teď opožděné reakce - Vy jste nebyl nikdy rychlý... jen blbý.
Máte 7 nových vzkazů.
Haló, Vine? Tady Anna ze Sunnyside.
Obávám se, že mám pro vás špatné zprávy o vaší ženě Sandy.
Zavolejte prosím co nejdříve.
Vine? Tady ještě jednou Anna ze Sunnyside.
Ještě jste se nám neozval kvůli Sandy.
Hned mi zavolejte.
Vincente, nechávala jsem vám už několik vzkazů. Ještě jste se neozval.
Potřebujeme se s vámi spojit kvůli Sandy.
Zavolejte nebo přijeďte co nejdříve.
Tady je vše, co patřilo Sandy, Vine.
- Kde je moje žena? - Zemřela, Vine.
- To vím. Ale kde je? - Tam uvnitř.
- Kde? - V krabici.
Její ostatky, Vine.
Zemřela před několika týdny. Snažili jsme se vám dovolat.
Když jste se nám delší dobu neozýval, rozhodli jsme se
podle vašich instrukcí. Přál jste si kremaci.
- Ona je v té krabici? - Její ostatky, Vine.
Ano, v této krabici.
Cítím s vámi, Vine.
Je tady klid.
Býval tu.
- Ne, musím se učit. - Já se neučím nikdy.
- Měj se fajn. - Ty taky, kámo.
- Ahoj, máš hodně úkolů? - Ani ne, výtvarku a matiku.
Ona je tu s námi?
Jo, takhle si tvůj otec představuje dohled nad výchovou.
- Jak se jmenuje? - Mluvit umíš, zeptej se.
- Promiňte, jak se jmenujete? - Emelda.
- Ahoj, Emeldo. - Zdravím, pane Olivere.
Bude tu každý den?
A taky každý druhý víkend, kdy tě vezme k tátovi.
Teď si tě budeme takhle přehazovat.
No, je to můj táta.
Vím, že tě několikrát podvedl. Proto jsme ho opustili.
Je to nutný?
Odkud to víš?
Říkala jsi to každému. Babičce, tetě Judy, sestřenkám.
A co tvoje statusy na Facebooku?
Chtěla jsem to změnit.
- Měla jsem tam jen dát: nezadaná. - Jo, to by bylo asi lepší.
- Náhrada za mě? - Nejspíš ano.
Dělám to nerad, ale budu muset informovat imigrační...
Jsem občanka USA.
Jednu minutu, pane Olivere.
- Co je v té škatuli? - Moje žena.
- Zemřela? - Ne.
Scvrkla se. Teď tam bydlí.
Žádná činže.
Upřímnou soustrast, Vine.
Nikdy jsem nepochopil, proč lidi říkají tohle.
Asi nevědí, co jiného říct.
Co třeba: "Jaká byla?", "Chybí ti", nebo "Co teď budeš dělat?"
Něco ti poradím. Začni žít po svém.
Ne po mém.
Věř mi, stojí to za hovno.
- To není pravda. - Co o mně, kruci, víš?
Neznáš mě. Jsi trouba.
Jasně že jsem trouba.
Hlavně proto, že jsem myslel, že jste víc než jen zlej opilej dědek.
To nejspíš znamená nashledanou.
Jste smutný.
Snesl bych ti modrý z nebe, Sandy.
Tak jsem tě miloval.
Na dokončení práce o svatých mezi námi vám zbývají 2 týdny.
Své poznatky pak přednesete na pódiu.
Nezapomeňte pozvat rodiče, příbuzné, kamarády, atd.
Užijte si to a to prosím bez sprostých slov, pane Ozinski.
Nemá rád, když se mu říká Ozinski, bratře Geraghty.
Jemnuju se Robert, pane.
- Neřekl vám, že byl vojákem? - Ne, pane.
Dokonce byl rotmistrem. A slavným.
Je to ale moc drahé.
Nevím, z čeho bychom to zaplatili.
- Tahle je hezká. - Omlouvám se, ale ta cena je špatně.
Ale ne, mně se líbí.
Tahle je senzační.
Dáte nám tuhle? Na tu máme.
- Paní... - Líbí se mi! Chci ji!
Tak mi ji bereme.
- To je ten děda? - Jo, byl ve Vietnamu.
- To je v Americe? - Je to země.
Státy jsou součástí zemí.
"Nedávejte dítěti okolo krku žádné delší předměty,"
"jako například kapuce nebo šňůry od dudlíku."
"Šňůry mohou přivodit uškrcení."
Tuhle postýlku nechci.
Ahoj, tati.
- Jak se máš? - Dobře.
Připoutej se.
- Jak dlouho Vin pral pro Sandy? - Fíha, každý týden po 8 roků.
- To je dlouhá doba. - To teda jo.
Vin je dobrák.
- Jaký je Vin, když nejsme spolu? - Nemá rád lid a oni jeho.
Jen ta kočka a ty. Proč ho máš rád?
No, tak to má být.
Kde jsi, Olivere?
Snídaně už je hotová! Vystydne ti to!
Pohni si!
- Ahoj, mami. - Co jsi tak vykulený? Sedni si.
Na dnešek se potřebuješ pořádně najíst
- To všechno jsi udělala ty? - Ano, všechno. Umím vařit.
- Vzala jsem si volno. - Díky.
Nemáš zač, brouku.
Nevíš, jak na to? Ukážu ti takový trik.
Vyhrneš si límec.
- A kouzlo je hotové. - Mám tě rád, mami.
Já tebe taky.
Chceš kafe nebo džus?
- Latte. - Dobrý pokus.
- Praskla mi voda! - Zavolej instalatéra.
Jedem! Vstávej!
SVATÍ MEZI NÁMI
Dobrý den. Můžete si sednout, děti.
Vítejte na prezentaci projektu "Žijí svatí mezi námi?"
Děti na něm odvedly velký kus práce.
Jsem zvědav, kterého z rodičů si vybraly za svého svatého.
Takže chápu vaši nervozitu.
První na řadě je Keesha Demorseyová.
Za svého skutečného svatého jsem zvolila Matku Terezu z Kalkaty.
- To je... - Dobře, dobře.
Zastav kdekoli.
Kdy z tebe bude opravdový chlap?
Ježíš, moje mužství!
Svatý Nicolas ze Sunny Side!
Další na řadě je Oliver Bronstein.
"Za svaté pokládáme ty, kteří se během svého života obětují pro ostatní."
Brother Geraghty - přibližně letošní březen.
- Tohle není nemocnice. - Najednou seš chytrej.
Pojď, jdeme dovnitř.
Můj moderní svatý má podobné vlastnosti jako sv. Vilém z Perthu.
Na první dojem nejhorší možný kandidát na svatého.
Není to šťastný člověk.
Nemá rád lidi a ani moc lidí nemá rádo jeho.
Je mrzutý, zlostný, naštvaný na celý svět, lítostivý.
Moc pije, kouří, sází, kleje, lže a podvádí.
Hodně času tráví s dámou noci.
Tohle vidíte na první pohled.
Při troše snahy ale uvidíte víc, než jen jeho chyby.
Pan Vincent McKenna se narodil v roce 1946,
v Sheepshead Bay první generaci irských přistěhovalců.
Vyrostl mezi chudinou Brooklynu,
kde se naučil všechno to, co by správně dítě nemělo potřebovat.
Prát se, nadávat a sázet.
V roce 1965, byl jako člen 5. regimentu US Army,
jedním ze 400 vojáků vysazených do údolí La Drang,
kde je vzápětí přepadlo na 2000 nepřátel.
Zde hrdinně zachránil dva důstojníky zraněné v boji.
Odvlekl je sám do bezpečí.
Obdržel bronzovou hvězdu za statečnost.
Přemýšlel jsem, jak vám pana McKennu co nejlépe přiblížit.
Řeknu vám, co pro mě udělal.
Když jsme se sem přistěhovali, nikoho jsme tady neznali.
A pan McKenna mě vzal k sobě domů.
Přitom nemusel a asi ani nechtěl...
Ale udělal to, protože tohle svatí dělávají.
Chodili jsme spolu za jeho ženou Sandy, která nedávno zemřela, do léčebny.
Pral ji prádlo každý týden po 8 let, i ve chvíli kdy už ho nepoznávala
Protože svatí se nevzdávají.
Naučil mě bojovat, nebát se a stát si za svým.
Protože svatí bojují za sebe i za ostatní, aby mohli říct svůj názor.
Naučil mě sázet na koňských dostizích,
což je jeden z hlavních důvodů, proč teď mám až do 18 let domácí vězení.
Ale naučilo mě to dát všechno v sázku a vyrovnat se s prohrou.
V životě totiž kurzy bývají často ve váš neprospěch.
Tohle je Felix, Vincentův kocour. Dostává prvotřídní žrádlo, zatímco Vin jí sardinky.
Svatí totiž podstupují oběti.
Ano, pan McKenna má své chyby. A je jich dost.
U ostatních svatých tomu ale nebylo jinak.
Vždyť svatí jsou taky jen lidské bytosti... velmi lidské.
Odvaha, obětování, soucit, lidskost.
To jsou vlastnosti svatých.
Díky nim se Vincent McKenna od sv. Viléma z Perthu moc neliší.
Těmito slovy bych rád svatořečil mého opatrovníka a kamaráda,
pana Vincenta McKennu a prohlásil ho za svatého z Sheepshead Bay.
- Děkuju vám, pane. - Díky, chlapče.
Svatý Vincent z Sheepshead Bay.
Stejně ti ještě dlužím. Co by sis dal?
- Preclíky. - Ty bych si taky dal.
Stačí ve správnou chvíli bouchnout a vypadnou dva za cenu jednoho.
- Dobrý, co? - Dost dobrý, ty vykuku.
- To bych se měl naučit. - Pane McKenno, už to bude.
Dobře, teď tady počkej. Ale technicky vzato to je krádež.
Neplač, už je to dobrý...
Tak jaké je? Černé? Bílé? Ošklivé?
Já ho zbožňuju.
- Líbí se ti? - Jo... teda zatím.
Já jsem tak šťastná.
Je to zvláštní dárek? Naučím tě to.
Není to ruské, ale... Promiň, kočko!
- Musíš jíst víc zeleniny. - Aspoň je to barevný.
- Fazolky mám ráda. - Opravdu?
Jo, ve špagetách se jich člověk nikdy nepřejí.
- Máma ji jí přímo z plechovky - Po tom se ti nafoukne i mozek.
- Sám ho máš nafouklej. - To asi bude stačit.
- Seš retard. - Hele, to není slušný.
- Není to korektní. - A proč?
- Jako kdybyste řekla trpaslík. - Trpaslík?
Co je na tom špatnýho?
To jídlo je jak z pohádky...
...o červený karkulce.
- Nechtěl byste něco říct? - Co jako?
Třeba modlitbu.
Ne, raději ne.
To mimino zase řve.
Ty počůránku.
Všichni se cpou a ty nic, co?
Není tu trochu moc chladno?
české titulky the.body