Det talas visst om ett anfall i Sadrstaden.
-De klarar sig. -Hur vet du det?
En tredjedel av vårt lager gick åt vid bakhållet.
Kommer fienden kan vi inte hålla dem tillbaka.
Lancer 2, Comanche 6 - vi får kontakt.
Taylor!
Jag har stämt ett möte med Döden Vid nån omstridd barrikad
När våren kommer åter med gröna blad
Och äppelblomster blåser kring Jag har stämt ett möte med Döden
När våren åter ger benen spring
Specialgjutna? Ni hittar på, korpral.
Nästan alla delar i sovjetiska luftvärnskanoner upp till 70-talet.
Inget var standard, så de passar bara i det vapen för vilket de gjordes.
Fabrikerna gjorde bara ett visst antal. Tog de slut var de slut.
Nu är det bara rostigt skräp i Östeuropa.
Får ryssarna berätta det?
Inte mer än vi får vara ute och dricka med dem.
Men vad skulle ha hänt om ryssarna fick slut på delar under kriget?
De hade väl kapitulerat.
Tänk om vi hade fått veta det för flera år sen!
Det är verkligen fridfullt här.
Att nån kan döda när det är så fridfullt.
Fast det gjorde de. Ingen vet hur många.
Nu kan överlevarna inte sluta mörda förövarna.
Folk måste få hämnas. Varför inte?
När tar det slut? När alla är döda?
Då slipper vi åka hit.
Kom igen. Du är för ung för att vara så cynisk.
Ser du flaggan på axeln? Vet du vad den betyder för folket?
För första gången på länge-
-kan de gå ut, se en soldat och inte bli rädda.
Deras barn kan sova tryggt på natten.
För första gången sen kriget började är världen sund igen.
-Det finns en framtid. -Ni har hopp, korpral.
Oidentifierad på väg!
Säg åt dem att vända. Inga fordon får åka här.
Det är en kvinna.
Frun, vägen är avstängd! Talar ni engelska?
Ni kan inte gå igenom här. Det är farligt, vänd om!
Ring upp en tolk. - Ta det lugnt, hör ni.
Korpral?
Behöver ni hjälp? Är ni skadad?
-Vad står på? -Vad bär hon på?
-Robert, du drömde. -Ja.
Det är ingen fara. Ingen fara.
-Var det samma dröm? Var det hon? -Somna om, Bel. Jag mår bra.
CAMERON I LOUISIANA, MARS 2004
Gud vet det vore bättre att vara djupt
Svept i siden och söt parfym
Där kärlek slår ut i sömnig glädje förlupt
Men jag har stämt ett möte med Döden vid midnatt i någon brinnande by
När våren kommer norr igen i år
Snälla, prata med mig.
Det finns inget mer att säga. Jag har sagt allt, okej?
Jag är ledsen. Här.
-Jag behöver inte den. -Jag måste veta att du är trygg.
Jag vill inte bråka. Okej?
Jag vill minnas ditt ansikte så här.
Det är inte rättvist. Alla planer vi hade.
Jag älskar dig, Robert, men det här... Jag kan inte.
Jo, du kan.
Jag älskar dig, Belinda. För alltid.
SADRSTADEN 4 APRIL 2004, KL. 19.14
PLUTON WARRIOR BLUE SISTA FORDONET I RESCUE 2
Beskjuts vår konvoj eller Rescue 1?
Antagligen båda. Täck din sektor.
-Tung beskjutning. Gör er redo! -Det känns inte bra.
-Håll dig nära. -Det går bra, mannen.
Då så, mannar. Rakt in i skiten.
LEDARFORDON I RESCUE 2
-Han måste flyttas! -Hiller, flytta honom...
...så att vi kan röra på oss innan hela konvojen går i fällan.
Alla Warrior-element! Lancer 6 här.
Avbryt frammarschen. Route Copper är blockerad. Avbryt frammarschen.
Vad i helvete? Alla Warrior Blue!
Blue 5, varför stannar vi? Vi är i en dödszon. Kom.
Det står ett fordon vid konvojens start.
-Kör runt oss. -Ja, sir.
RESCUE 1 PLUTON COMANCHE WHITE
-Hur går det, Spicer? -Jag? Det är du som missar!
Vi kan inte försvara oss mycket längre, sir!
-Spring, spring! -Spring! Vad i helvete!
Så där. Kom igen, Gumby.
-Sir, ni är skadad. -Spicer plåstrade om mig.
Alla Comanche White! Omgruppering på Route Aeros-
-för skadebedömning och evakuering.
Stanna! Avbryt, backa!
Helvete!
Just det, ni kan inte stoppa en gangster!
Jag klarar mig!
Warrior Blue 1, Lancer 6 här. Hörs jag? Vi sitter fast!
Blue 1, hörs jag?
Lancer 6, vi försöker! Konvojen blockerar oss. Kom!
Det är lönlöst, korpral!
Red 1, Rescue 1 har avbrutit för vård av skadade. Kom.
Comanche 6, hur illa är det? Kom.
Alla överlever, oroa er inte. Kom.
-Och korpral Volesky, Rescue 2? Kom. -Under beskjutning med skadade.
Det är skottlossningen som hörs.
De kan komma igenom. Om inte får ni hålla ställningarna lite längre.
-Kan ni göra det? Kom. -Uppfattat. Kom.
Comanche 6, klart slut.
Fan! - Jag har slut på ammunition!
Jag också, sir!
-Är vi ute? Är alla okej? -Ja!
-Garza, jag är våt. Jag är våt. -Dåliga nyheter, kompis.
Antingen har du pissat på dig eller så är fältflaskan körd.
Jag sa att vi skulle klara oss.
-Ni räddade våra liv, sergeant. -Vi är inte ute än.
Kör!
Alla Warrior-element, Lancer 6 här! Följ oss ut.
Stridsdugliga fordon utan allvarligt skadade-
-omgrupperar med Comanche 6 på Route Aeros.
Andra evakuerar till War Eagle. Kom!
-Han skulle få en liten pojke. -Sir?
Han skulle få en liten pojke.
Stanna hos oss, Cason.
-Vi var bra, eller hur, sergeant? -Ja, vi var bra.
-Ni är inte rädd, va? -Fan heller. Jag är inte rädd.
Jag är inte heller rädd, sergeant.
Säg åt Allison att jag inte var rädd.
Vi var inte al-Sadrs riktiga mål. Vi var bete.
Som när en liten bomb sprängs-
-och de första på plats detonerar den stora.
De lockade oss i ett bakhåll för att få hit Rescue-enheten.
Nu är de ute efter oss på riktigt. Vi är råttor i deras labyrint.
-Killarna är på väg, sergeant. -De måste vara snabba.
Det blir mörkt om en timme och vi har ingen mörkerutrustning.
Det är nästan fullmåne i kväll. Den ger oss ljus.
Vi måste bara hålla ut lite längre, det är allt.
-Visst. -Sergeant. De kommer.
Hur i helvete ska man kunna navigera efter den här skiten?
-Helvete! - Sergeant! -Stanna, stanna!
-Varför stannar vi, Miranda? -Motorn har träffats!
-Hoppa ned och omringa bilen. -Uppfattat, sir.
Jag sa ju att det inte kändes bra.
-Belinda? -Mamma. Vad är det?
CNN rapporterar om ett bakhåll i Bagdad. Fyra soldater döda.
De nämnde Sadrstaden. Det är väl där Robert är?
-Var är det? -Det visades precis.
Nån annan kanske rapporterar. Nej!
Ingen visar det. Sa de bakhåll?
-Fyra döda. Vad mer? -Vet inte.
-Sa de verkligen Sadrstaden? -Jag tror det.
Herregud.
-Vad tror du? -Kylartanken är trasig.
Jag kan laga den, men utan påfyllning kommer vi inte långt.
Vi har ingen radio. Ska vi gå hem?
Vi är tryggast här. - Du kan laga den med behöver ett kylmedel?
-Vatten duger. -Samla ihop alla vattenflaskor!
Nej, det räcker inte.
Det måste finnas vatten i nåt av husen här.
Inte många har rinnande vatten, men du har en poäng.
-Vad tänker du? -Det borde finnas en kran nånstans.
-Vänta vid bilen. -Nej, du kan inte gå själv.
-Jag vill inte ha fler döda. -Jag går med.
-Nån måste backa dig. -Jag går också med.
Vi kan inte laga bilen. Vi är lätta offer här.
Okej. Ta flaskorna så går vi.
Vi behöver hjälp nu!
Se upp!
Ta ut honom, kom igen!
Jag kollar dina skador strax.
Jag blöder inte. Vad kan jag göra?
Håll den här, sir. - Är ni redo?
-Är det illa? -Ni klarar er.
Bedöva honom. Vi syr här.
-Sergeant Butler. -Vi klarar det, sir.
-Sir? -Jag beklagar Cason.
-Ni stod varandra nära. -Tack, sir.
-Har alla tagit sig tillbaka? -Miltenbergers fordon saknas.
-Vad hände? -Ingen vet.
Han var sist och blev kvar.
-Når vi honom inte? -Han saknar radio.
Tack, grabben.
Mamma, vi cyklade till piren och...
-Mamma? -Vad är det?
Sätt er, båda två.
-Det kom nyheter. -Om pappa?
-Ja. -Nej. Vi vet inte.
-Vad sa de? -Det måste vara det här.
Sadrstaden i Bagdad.
En irakier har dödats och flera skadats.
Irakierna sägs använda sig av granatkastare och AK-47:or.
Två amerikanska bilar har brunnit.
Prästen vars anhängare protesterar-
-har i ett uttalande bett dem att avsluta sina aktioner-
-men uppmanar dem att "terrorisera fienden."
Var det allt? De sa inget om döda amerikaner, mamma.
Pappa är väl okej?
-Mamma? -Pappa mår bra, givetvis gör han det.
Gå och duka bordet. Ni är säkert hungriga.
-Men mormor... -Nej, gå nu. Kom igen.
Vad är det med dig? Du skrämmer dem.
Jag trodde inte det han sa.
-Vad sa han? -Robert visste att han skulle dö.
Han visste det.
-Är det här rätt väg, sergeant? -Håll koll på era sektorer.
Det är allt han kan säga.
Varför åkte du hit, mannen?
Det var antingen det här eller fängelset.
Jag börjar verkligen tänka om nu.
Vad är det, sergeant?
-Helvete. -Vad gör vi nu?
Det här är bra. Här finns vatten.
Okej, ge mig vattenflaskan.
-Sir, alla är redo att åka. Och ni? -Jag åker inte med.
Ni är skottskadad och har förlorat blod.
Jag vill testa en plan.
Martin, upp över. - Young, du går framåt.
Kom igen.
Vi kör vägen runt till Route Silver-
-tar den till Delta och anfaller från söder.
Bradley-fordonen kör först. Sen hoppas vi-
-att stridsvagnarna är med vid målet.
-Vad tror ni, kom? -Major Six här. Troys plan är bra.
Men först måste ni hitta Miltenberger.
Han har en hel pluton på en obepansrad LMTV.
Vi kan inte riskera två enheter i en fiendekontrollerad stad. Kom.
-Uppfattat, sir. Kom. -Lycka till. Klart slut.
CNN säger fyra döda. Vilka är de skadade? De sa minst fyrtio!
-Vi vill ha namn! -Lugna ner er, allihop.
Vi har inte fått nån information.
Jag hade ändå inte kunnat avslöja några namn-
-tills alla närmast anhöriga har hittats.
Reglerna finns av en anledning.
Information sprids snabbt, särskilt felaktig information.
-Även om det är svårt nu... -Vi vill ha namnen på de skadade.
Hör ni, vi är alla oroliga.
Jag är orolig, Leann också.
Våra män är också där. Vi vet inget om dem.
Jag fick Merrick strax innan utstationeringen började.
Troy fick bara några dagar med honom.
Vi har alla omständigheter som gör det här så svårt.
Olika omständigheter för oss alla.
Jag lovar att vi kontaktar er så snart vi kan.
Gå hem dit vi kan nå er, med förhoppningsvis goda nyheter.
Hallå! "Sprid inte felaktig information"?
Du sa att allt var lugnt.
Jag är ledsen.
Ni sa att vi är en familj, att ni finns här.
-Det gör vi båda två. -Berätta nåt då, vad som helst!
-Jag kan inte. -Du bara ljuger. - Kom, Lupita.
Kom.
De är bara upprörda.
Det är okej. Om det hjälper att vara arg på mig...
...om det så bara tar bort lite av smärtan, tar jag det gärna.
Det är lite galet, men vet du vad jag tänker på?
När jag var 16 år...
...brukade pappa låta mig vänta på mina systrar.
När de gick på dejt.
Jag var ensam pojke och han jobbade natt, så det fick bli på det sättet.
Jag skrämde skiten ur dem när de kom hem.
De blev så arga!
Vet du vad mer jag har tänkt på?
Vad vi ska göra när vi kommer hem.
Jag har alltid velat öppna en gitarrbutik.
-En gitarrbutik? -Ja.
-Spelar du ens? -Jag kan lära mig.
Varför inte? Vi hänger och spelar bra musik.
Vi kan involvera pappa och göra det till en familjerörelse.
Jag menar det.
Jag hade ingen bror före dig, så...
-Rörelse! -Lugn, skjut oss inte!
Vi har kalla drycker.
-Hur ser tanken ut? -Den bör hålla.
Förut, när du sa åt oss att backa-
-hur såg du dem? Jag såg ingenting.
Jag hade väl tur.
-Det lär vi få veta snart. -Ja.
-Boken stoppar inga kulor. -Nej, jag vet.
-Är det en bibel? -Nej, bara poem.
-Porr? Har du... -Poem. Dikter.
-Porrem? Poem. -Poem.
Varför bära runt på det?
-Det vore bättre med snygga rumpor. -Det är Alan Seeger.
Den amerikanske poeten?
Han stred med Främlingslegionen mot tyskarna i första världskriget.
Okej, jag fattar.
Läs en du gillar.
-Kom igen, brorsan. -Okej.
Jag har stämt ett möte med Döden Vid nån omstridd barrikad
När våren kommer åter med gröna blad Och äppelblomster blåser kring
Jag har stämt ett möte med Döden
När våren åter ger benen spring
Gillar du den? Du är officiellt skruvad, Young.
Den är mörk, men den har ändå lite hopp.
Kom Seeger hem från kriget?
Var i helvete är de? Vad väntar de på?
Jag vet inte.
Jag ser Chens ansikte framför mig.
Inte på gården...
Utan på planet hit.
Han är... Han är bara så fridfull.
Jag vet inte hur.
Jag vet inte, jag hoppas väl att han är sån nu.
-Förstår du? -Eller att han sjunger.
Han älskade att sjunga.
Jag försöker minnas det sista vi sa till varandra.
Det var innan vi körde ut och jag gick förbi er Humvee.
Han hade roligt åt Fisks rakning.
Och jag sa nåt.
Jag minns inte. Vad i helvete sa jag?
Varför minns jag inte?
-Är du okej, Jackson? -Ja, jag måste bara pissa.
Herregud, gå. Jag kollar din sektor.
De träffade mig i mitt jävla ansikte!
-Såg nån varifrån det kom? -Helvete!
Okej, jag pressar nu.
Helvete.
-Du, Shaggy? Vem kör? -Rello!
-Mamma, det gör vi om! -Visst var det kul?
-Vad mer ska vi göra? -Glass!
Och nån skriver till pappa. - Amber Aguero.
-Amber, det är Roy. -Hej! - Det är farfar Roy.
-Hej, Roy. Vad händer? -Har ingen kontaktat dig?
-Nej. -Ett anfall har skett i Irak.
-Har ingen försökt ringa dig? -Nej, det tror jag inte.
-Vi kanske inte ska oroa oss än. -Roy, vad händer?
En pluton anfölls i Sadrstaden. Fyra döda, minst fyrtio skadade.
Striden fortgår.
Har ingen ringt dig är det nog inte hans enhet.
-Nej, det är hans enhet. Hans pluton. -Hur vet du det?
Jag känner det. Det är han.
Roy, jag ringer dig sen.
-Älskling, hör du... -Pappa dör och det är mitt fel.
-Förlåt! -Nej, älskling...
-Är pappa skadad? -Nej, nej.
Nåt kan ha hänt hans enhet, men pappa är en så bra soldat.
Han kan ta hand om sig själv. Vi behöver inte oroa oss.
Pappa kommer att ringa oss snart. Okej?
Det ordnar sig.
Spara på skotten! Skjut bara på bekräftade mål.
-Hur mår han, doc? -De sköt mig i munnen!
Nej, läppen träffades av splitter.
Den blöder, men du klarar dig. Handen klarar sig också.
-Bourquin! Hur mår Hayhurst? -Jag har ett utgångssår.
-Känner ni armen, sergeant? -Ja, det går bra.
Skit också. Sir, jag tror att kulan fick axeln ur led.
-Bär ned honom. -Nej, jag kan skjuta med vänster.
-Är du säker? -Ja!
-Sergeant, är ni okej? -Jag... Jag kan inte andas.
-Säkert att han inte är mer träffad? -Jag kan inte andas.
-Doc, är du säker? -Jag är säker. Jag kollar Hayhurst.
Sergeant Jackson, hör på. Hör på min röst.
Du har en panikattack.
Du mår bra. Andas nu.
Långsamma, djupa andetag. Bara långsamt och djupt, en gång.
Ge mig ett. Ett in. Kom igen. In, in. Långsamt.
Så där, ja. Ge mig ett till.
-Ser du? -Jag kan inte...
Lyssna på mig. Det där finns inte. Just nu finns bara du och jag.
Jackson, jag vill att du andas. Bara andas.
Okej? Ser du? Går det bättre?
-Jag måste avlösas. -Det går inte, sergeant.
Just nu behövs varje man och varje kula på det här taket. Förstår du?
Okej. Jag fattar. Det är svårt och det är skitläskigt.
På basen kan du gråta-
-bryta ihop, be om omplacering... Vad än du behöver, okej?
Se på mig! Hör på! Okej?
Men just nu är alla mannars säkerhet mitt ansvar.
Alla. Jag behöver dig här.
Förstår du? Jag behöver dig. Du klarar det här.
Snälla, sir, jag kan inte. Jag kan inte.
Byt med Perry. Skicka upp honom. Kom igen, gå och vakta familjen.
-Herregud, sergeant. Är du okej? -Löjtnanten vill att vi ska byta.
-Sergeant, är ni... -Sitt ned. Sitt ned!
Stanna där ni är.
Jag vill inte låta pessimistisk-
-men hur ska vi rädda två plutoner med det här?
-Swope! Har du Volesky på linjen? -Ja, sir.
Granat!
Gick det bra? Sir? Hör på, gick det bra?
Hör ni mig? Sir?
Sir, hör ni mig?
Varför trodde Robert att han skulle dö?
Han fick en förvarning. Han drömde det.
Det var nåt som hände i Kosovo.
En kvinna kom till hans vägspärr.
Hennes barn hade tagits under kriget och hittats i en massgrav.
Hon vandrade runt med kroppen, helt utom sig.
Frun, jag kan hjälpa er.
Frun, ni får inte gå dit! Stanna!
Inte ett steg till! Frun, stanna!
Inte ett steg till! Jag kan hjälpa dig!
Frun, stanna, snälla! Låt mig hjälpa er. Stanna!
Stanna, snälla! Låt mig hjälpa er!
Stanna!
Senare fick han veta vilka hennes sista ord var.
"Det är för sent."
-Drömmen betyder inget. -Robert var säker.
Invånarna i Kosovo sa att korpar samlas som ett omen för döden.
Det skulle vara hans tecken i Irak också.
Vad fan?
Rörelse!
-Obeväpnade. -Låt dem passera.
Det må vara att han ska ta min hand
Och leda mig till sitt mörka land
Och stänger ögonen och ändar nöden
Det må vara att han går mig förbi
Men jag har stämt ett möte med Döden Vid midnatt i någon brinnande by
Och vid mitt löfte står jag fast
Till detta möte jag går med hast
To our friends: Gotfrid, Ragnar & WTC-SWE Fixad by: Balkan BoyZ