Barabo, kada ćeš da izađeš iz puberteta?
Ko je za kafu? Ja. -I ja.
- Zar ti nećeš Franto? -Ne mogu, žurim.
Opet žuriš. Crćićeš!
Jardo, pozajmi mi stotku do ponedeljka?
-Vratiću ti. -Znam, inače ti ne bih pozajmio. -Hvala.
Stvarno preteruješ!
Čoveče, ovo je idalan auto, praktičan...
-Trebalo bi da nabaviš barem trabanta.
Koliko staje ovakav trabant?
- Novi ili polovan? - Stariji.
- Tebi treba karavan. Pa, oko 20 - 25 hiljada.
Čekaj, čekaj.
Evo idem, glupane!
Bilo je bolje odpozadi.
Nisam se okrenuo, pa i je i dalje lepo.
Gadni, odvratni računi!
Ćao, Helenka.
Ovde Louka.
Bio sam tužan i
znaš koga sam se setio?
Tebe.
Helenka,
plašila bi se noću na mansardi?
Ideš u pozorište?
Zašto bih se ljutio?
Samo ti požuri. Ćao.
Zuzi?
Ja sam, Louka.
Zuzi, bio sam tužan,
I znaš koga sam se setio?
Tebe.
On je kod kuće?
Onda, ćao.
"Socijalizam: naša nečuvena čistota"
Takozvani socijalizam se u ČSSR razvijao pa onda produbljivao, pa demokratiyovao.
Ali prava suština je,ekonomski neproduktivno uređenje koje
uništava sve pred sobom..
"Trabant, potrebno sređivanje.
20 hiljada za polovna kola?!"
Lopovčina!
Slušate Radio slobodna Evropa.
Dobar dan.
Gledam taj natpis. Trebalo bi da se obnovi.
Jeste, izbledeo je.
- Ja se time bavim. - Kako to mislite?
- Obnavljam natpise. - Koliko bi to koštalo ukupno?
Nije baš toliko veliko.
Trideset šest slova.
To bi bilo 180 kruna.
Zašto toliko skupo?
Ovde je razdrobljeno pravo zlato.
Vidite zlatne ljuskice? Pravo zlato.
Šteta što gospodinovo ime, nema samo jedno 'T'. Mogli biste uštedeti sedam kruna.
Franta!
Samo da znaš, koliko sam ovo čekala Louka?
Dve godine. Since Od Hajkove sahrane.
- Strašno. -Toliko dugo!
Strašno je to što...
mi merimo vreme prema pogrebima kao grobari.
- Nikada se nisi ženio? Nisam.
Pokojni otac mi je uvek govorio:
ko hoće da se posveti muzici, ne treba da se ženi.
- Muzika je celibat.
- Zašto štucaš? -Uvek štucam posle...
Kad je lepo.
Uvek posle.
Znaš šta da uradiš?
Stavi levi mali prst među zube i stisni.
Tu su centri za štucanje.
Još kažu da treba podići levu nogu...
i desnu ruku...
Kada se krv slije,
- štucanje prestaje. -Prvi put to čujem.
-Kakav je to zvuk?
Golubovi.
Oštre kljunove na limu.
Izgleda da sam pobrkao.
Podigni levu nogu.
-To je desna. - Desnu nogu gore i levu ruku.
Zašto su te uopšte izbacili...
kada tako dobro sviraš?
- A šta ako neću da pričam o tome. -Onda nemoj.
Znaš da ovo pomaže?
Pa rekoh ti.
Zašto stalno oštre kljunove?
Slučajno to mogu da ti objasnim.
Da bi im bili oštri.
Glupane!
- Zdravo, druže. Pomoz' Bog!
Imam za vas narudžbine.
Tri zlatna i dva srebrna.
Evo, sve je zapisano.
Ovo su brojevi grobova.
Divno, gosn Brož. Grobar kao što ste Vi je sreća za sve.
Dobro to radite.
Trudim se.. da ne preterujem...
I'm telling you! Don't do it!
Dugujete mi još samo 37 600 kruna.
Trudim se, ali bez kola ne mogu da postignem.
Možemo rešiti problem u vezi kola.
Ali kako bih plati za to?
Pare treba samo zgrnuti. Tezga kakvu niste imali.
tek tako, domognete se 30 000 na dan.
-Pravo u Vaš džep. - Tata, tata.
Anda ima krpelja! Vidi, već se napio krvi.
Daj da vidim.
Imaš li kod kuće neku životinju?
Ne, nemam.
A neko dete?
- Ni to. - Pa šta onda imaš?
Devojke, idite da se igrate.
Pobrinuću se za krpelja.
Biću direktan, gosn Luka. Reč je o svadbi.
- Imamo jednu staru tetku. - Ne, gosn Brož.
Ne nameravam da se oženim starom tetkom.
- Ona je Ruskinja. - Uz to još i Ruskinja.
Nije reš o tetki. -Tetka ima rođaku
Ni sa nećakom, gosn Brož.
Bila bi to lažna svadba.
- Ja sam protiv bilo kakvih svadbi.
- Živeli, živeli. - Ima pravo.
Živeli, gosn Luka.
Ta nećaka je došla na tetkin poziv
i treba joj naše državljanstvo da ne bi morala nazad.
To je to.
To je sve sumnjivo. Bolje se ne mešati u to.
Ovo je krematorijum za parazite.
Za pola godine razvod i opet si slobodan kao ptičica.
- Je l' tu Anda? -Tu je. Imao je krpelja.
- Mislila sam da je se izgubio. - Ostavi nas. Pregovaramo.
- Ti znaš šta mislim o toj svadbi. -Ne brini.
-Zatvori vrata!
Lažna svadba. Samo za svet.
I za 40 hiljada, gosn Louka.
- Rekao si 30. - Daće ona i 40 hiljada.
To je i tebi auto i meni vraćenih 20 hiljada.
Čini se da je to bolje od pozlaćivanja spomenika.
Grobovi, sami grobovi.
Sranje posao.
Vidim da imate mnogo životinja.
Za onog ko se bavi grobarskim poslom, neophodno je da bude okružen živim stvorenjima.
Zove se Nadežda i sve bi bila formalnost.
- I? - Ništa.
Ja zaista nisam za to.
- Franto, pusti to!
Idete kod majke?
- Da. Dobar dan.!
Ćao Franto!
Dođi u utorak i vežbaj!
Danas je baš bilo loše.
- Kao da sam predosetila. Znaš li šta ima za ručak?
Krompir sa čvarcima.
Kažem im ja u apoteci: imam krompir sa čvarcima, doćiće Franta.
- Divno, mama. - Vitulka je pisao.
Eno u vitrini. Stiglo je juče.
Čitaj naglas, ako čitaš.
Ne čitam. Možda kasnije.
Nekada mi se čini da ne voliš svog brata.
Šta ti je učinio?
On ti je ipak brat. -Pobegao je.
To mu valjda ne zameraš.
Otišao je praznih ruku, a već ima klijente....
On ima klijente, a ja šipak.
Opet ćeš da zaradiš. Ti si virtuoz, izvućićeš se.
Jedi i sipaj opet.
Gosn Holoček je rekao da bi trebalo da zamenimo oluke.
- Novi oluci? - Propali su. Kisne malter.
Kaže da za materiajl
i ruke, treba 2000.
Odakle mi?
Već ste me odrali za ovu kuću
Prodao sam auto, potrošio ušteđevinu, zadužio se.
- Gde da nađem novac? - Kako možeš tako da mi kažeš?
Otkako si otkupio Vitlukov deo...
čitava kuća je tvoja.
Inače bi nam je oduzeli kada je Vtulka emigrirao.
Zar bi voleo da ovde živim sa nekim strancima?
Ćao Franto. Još sviraš mrtvacima?
A ti? Još sviraš za bolesnike - Pridruži nam se.U banji se sviraju veselije melodije.
Žurim na autobus.-Ćao. Do viđenja, gđo Loukova.
Kncertni muzičar svira po banjama. Šta mu znače mrtvaci?
Tako zovemo koncertnu publiku...
one mrtve i mlake.
Ovde je bilo začepljeno.
Inače, žljebovi su u redu-
Vidi ti ovo.
Otkud ovde? -Tu je bilo?
Ali to nema neku vrednost.
To je samo bižuterija. Ne mora da znači.
- Odakle Vam? - Pronašao sam.
Mm-hmm, mm-hmm, mm-hmm.
Šta mislite koliko vredi?
Upravo to ne znam.
Mogu za to da Vam dam pet
možda deset kruna.
Hvala.
Idu dvoje ulicom i svađaju se.
Ona mu kaže:"Goni se i ti i tvoja bižuterija!"
Ovako ga uzme i besno baci čak do oluka.
Mislim da je tako bilo.
- Prihvatam, gosn Brož. - Naravno.
Ne postoji drugo objašnjenje.
Prihvatio bih taj predlog za vašu svadbu ...možda.
Kada biste znali nemački, mogli biste razgovarati sa Nadeždom.
Ona je prevodilac za nemački.
Ali je ne znam ni nemački ni ruski.
To baš liči na vas Čehe.
Prvo ste mrzeli Nemce, pa onda i Ruse.
Kod mene nije to.
Ne idu mi jezici.
Svejedno. To nikoga neće zanimati.
Svaki Čeh zna pomalo ruski.
- Osim mene. - Osim njega?
Niko ne'e posumnjati. Ono što je ovde bitno...
je da maestro Louka bude siguran da je sve fer.
Rayvod ya pola godine i gotovo.
Samo lažan brak. Ništa sakriveno.
Nadežda ima malog sina.
I ona je mlada.
I Vi joj možete biti otac.
- Otkud ona sa Vama? -Upravu je.
Tamara, reci mu...
Biće kao pravo venčanje.
Nadežda kaže da organizujemo...
gozbu i prvu bračnu noć.
Sve normalno. Normalno venčanje.
- Kakvu bračnu noć? - Prvu noć spavaćete zajedno..
ali u različitim sobama...
da ne bi bilo upadljivo , ako se odvojite.
Kelner, jo[ jednu vodku.
Kapara, to je kapara.
Ynate li koliko smo platili ruskoj službenici?
Priđi.
Bolje ne pitajte.
Deakle, Franto, baš si me iznenadio.
Čestitam. Sve najbolje..
Lepotica. Prava lepotica.
Ti baš svuda sviraš, krele?
Prijatelji!
Meni se moja žena Nadežda veoma sviđa.
Mnogo mi se sviđa.
- I upravo sam rešio... - Upravo rešio...
da ja i Nadežda...
danas provedemo pravu...
i divnu prvu bračnu noć.
- Šta je rekao? - Šali se.
Zato što bi zaista bilo šteta...
da češki muž uskraćuje...
svojoj ruskoj ženi njeno ne... ne...
- neotuđivo pravo. - Tamara prevedi.
Večeras obećavam...
da ću biti Ilja Muromec. Ili barem Čurila Plenkovič.
Jebi si mater!
Biću...
-pravi Kazanova! - Ne razumeju tvoje šale.-Znam.
Preplašili ste ih.
Tako i treba da bude.
Svaka mlada treba da bude uplašena, pred prvu bračnu noć.
Neće da bude kod nas.
Počele su kontrakcije.
Porodiće se. Počele su kontrakcije.
Brož, pobrini se za decu.
Nadeždo Ivanovna.
Ženo moja.
- Nov je? -Polovan, mama.
Meni izgleda kao nov.
Nigde nije zarđao.
Ovi automobili ne rđaju.
Dobro si kupio.
Pogledaj ove Ruse.
Ima ih ko skakavaca.
Veruješ li da puno naših posluje sa njima?
Sigurno je jeftinije.
Ruska nafta, benzin, ugalj...
Sarađuju sa okupatorom, rodoljubi.
Kada su nas okupirali...
pričali su kako im neće dati ništa.
Kakav smo to narod?
Pogledaj ih sada.
Dobro je da to niste doživeli
Da te povezem?
Je l' ti ovo miraz?
Vidim da je musil laprdao.
Lepa kola.
Krenulo ti je nabolje, u svakom pogledu.
Čuj, moja svadba...
Ne zanima me.
I dalje živim sam. Sve je po straom.
Glupača, zamalo da se razvedem zbog tebe.
Klara, svrati na mansardu.
Stani, hoću da izađem.
Klarena.
Stvarno, hoću da izađem.
Sve sam ispeglala i oprala.
Super.
Treba da se ukrase prozori. Stave zastave.
Opet neka komunistička godišnjica? Ne uspevam to da pratim.
Gledaće na to ko je ukrasio. Zakačite nešto.
Moji prozori su tako visoko, da se ne vide,.
Ne budite tako sigurni. Imaju oni oko sokolovo.
Stavite jednu Rusku i jednu našu zastavu...
pa će me ostaviti na miru.
To je 70 kruna.
Dodaću ih na onih 200 koje mi već dugujete.
Odmah ću da platim.
- Odmah? - Da.
- Ali nemam za kusur. - Nije važno.
Hvala Vam puno.
- Dobar dan. - Zdravo?
Šalje me gosn Stoklasa.
A gosn Stoklasa?Možete li da mi pridržite ovo?
Polako, polako!
Šta mi poručuje gosn Stoklasa?
Da me proverite.
Da me saslušate kako sviram.
Ukrasićete prozore za praznik.
Kako da ne. Za to živim. Koliko dugo svirate?
Hoćete piće?
Da, hvala.
Ne baš dugo. Sviram violu, ali hoću čelo.
- A šta Vas to... -Blanka privlači?
- Da. - Sviđa mi se što je tako veliki.
Uh-huh.
- Volite veće instrumente? - Da.
Odsvirajte nešto, onda.
Pokažite mi.
Prsti su Vam dugački, to je dobro.
Imam malo tremu od Vas.
Stisnite čvrsto noge.
Tako.
- Da sviram? - Naravno.
- Ovako? - Svirajte, svirajte.
Louka.
Koji prijatelj?
Sada?
A ko zove?
- Blanka. - Da?
Morate da dođete drugi put.
Šteta.
Meni kažete.
- Dođite kod "Zelenog stola" . - Šta?!
Dođite do "Zelenog stola"!
Ostajemo li ovde ili idemo dalje?
Ovde je u redu.
Vi ste, vidim, špijun. A grobar ste iz hobija?
Gosn Louka, u velikim smo govnima.
- Nadežda je emigrirala. - Gde?
- U Nemačku. - Zapadnu?
Mm.
Otputovala je sa turistima kao prevodilac...
i ostala tamo.
Tamo ima momka.
Luda je za njime.
Nikada ti nisam rekao za njega.
Trgovac, oženjen. Mislio sam da samo hoće da mu bude bliže.
Probudi se! Nisi na poslu!
- Zašto nije otišla pravo kod njega? -Nemoguće je otići iz Rusije u Z. Nemačku.
Ovde smeju da dolaze, ali ne i tamo.
Kako su je kao Ruskinju, naši pustili?
Ima češko državljanstvo, zahvaljujući Vama..
Ideš kući? Dobro je.
A i dete je ostavila ovde, zato su je i pustili da ode.
A zašto je otišla njemu, kada je oženjen?
To nije naš problem.
Problem je što je DB sada zainteresovan za vaš brak.
Predosećao sam da pravim glupost.
Žao mi je.
Biće sve u redu. Videćete.
Dečak će biti kod tetke dok ga ona ne preuzme..
A kada treba da ih očekujem?
- Koga? - Te debeovce.
Ubrzo.
Vi ste Louka František? -da.
- Otac ovog deteta? - "Otac?"
Vozimo gđu kod koje je mali bio.
Ima napad i rekla je da ćete ga vi preuzeti. Stvari...
Ja sam mu samo dalji otac. Hoću reći očuh.
Nama je svejedno. Rešite to u porodici.
I rekla je da bude kod Vas, dok je ona u bolnici.
- Hajde uđi.
Nećeš valjda tu da stojiš?! Hajde uđi.
Gosn Brož, znate šta se desilo?
Dakle, znate?
Odmah dođite po njega.
To nije bio dogovor
- Bolje da o tome ne govorimo preko telefona.
Dođite sutra. Razmislićemo o tome.
Ovde je buka. Molim?
- Nećete umreti za jednu noć.
Spremite ga za spavanje.
Sranje posao.
Imaš papuče?
Nešto za po kući?
Dođavola, biće to sjajno sporazumevanje!
Samo mi je to falilo.
Evo su papuče.
Tvoje papuče.
Izuj cipele i obuj papuče.
- Umeš valjda da odvežeš cipele? Samo ne plači.
Ni ja nisam presrećan što si ovde.
Izdržaćeš jednu noć ovde...
a onda, ideš kod grobara.
Neka kusa, što je zakuvao, debil.
To je to.
Vidi šta tu imaš.
Bojice i papir. Šaraj.
Sedi ovde i crtaj.
Šaraj, hajde! Crtaj!
Samo gledaj kroz prozor. Baš me briga.
Pravi si tvrdoglavac. Samo ti bulji!
Jedi.
Barem popij čaj.
Čaj.
To je ruski čaj, koji pijete na iskap. Pij!
Zaslađen je.
Nemoj da se praviš da ne razumeš.
Moraš bar nešto da razumeš.
Obojica smo Sloveni.
Ja ne razumem ruski, ti češki...
Ali moraš razumeti reč "čaj".
Mi kažemo "čaj", vi kažete 'čaj'.
Koristimo istu reč. Kako bi ga drugačije zvali?
Vidiš...
Ipak smo uspeli.
Na teritoriji naše zemlje, sada se nalazi 115 000...
do zuba naoružanih sovjetskih okupatora.
Nemoj da plačeš i spavaj. Izdržaćeš jednu noć.
Ostavi me na miru.
Ona od početka nije bila za to da se ja mešam.
- Ko? Maruš, moja žena.
Rekla i je da se ne glupiram jer ću Vas gurnuti u nepriliku.
Bila je potpuno u pravu.
Bila je.
Sada ne mogu u ovu ludnicu da joj dovedem i peto dete.
Izdržite sa njim.
Otpisaću Vam 2000 od duga...
Ne, 3000... Evo 4,000.
I šta ja da radim sa njim?
Zašto ga ne uzme ona sa zlatnim zubima?
Paša?-Da. -Ona je odavno u Lenjingradu.
Za 14 dana tetka će izaći iz bolnice.
Biće bolje da je do tada dečko kod Vas. U vašem je interesu.
Zato ga je tetka i ostavila kod Vas.
Za Vaše dobro.
Imate dokaz da je svadba bila prava, čim se brinete o detetu.
Za koga je to dokaz?
Za njih kada Vas saslušavaju. A saslušaće Vas.
- Bili ste već na saslušanju? - Ne.
Ja jesam. Zbog jednog paroha.
Prvi debeovac je bio izuzetno ljubazan.
Onda me je preuzeo Novotni, oštar kao britva.
Pre ili kasnije, doćiće po Vas, gosn Louka.
Oni melju polako, ali sigurno, kao božji mlinovi.
Gosn Louka još niste okačili zastave.
A, obećali ste.
Ne stižem.
Svakoga dana sviram za radni narod.
Svi su okačili osim Vas.
Sladak dečko. Čiji si?
Sinovac.
Kako se zoveš.
Ništa Vam neće reći. Sa sela je, stidi se.
Briga me za zastave...
ali bez potrebe, skrećete pažnju na sebe.
Pravi sam usranko.
Lane...
Lane, nisam stavio i ništa se nije desilo.
Ali nećemo da im dajemo povod, kada smo već zasrali.
Naš - vaš.
Šta kažeš?
Naš - vaš.
Tačno. Vidiš da razumeš kad hoćeš.
Ali vašu stavljamo pod prisilom.
Nekada smo je kačili iz zahvalnosti.
A onda smo shvatili kakvi ste.
Ne razumeš?
Ekspanzivni ste vi Rusi! Kapiraš?
Gde kročite, odatle se više ne mičete.
Ali to nije tvoj slučaj. Ti lepo ideš kod tetke.
Čim ozdravi, spakujem ti kofer I ti lepo ideš.
"Kofer."
To je jedino što znam, jer su moj ukrali u Moskvi.
Kradete kofere i teritorije.
Naša je crvena.
Kako lepa? Crvena je kao trenerka.
Naša je lepa.
-Naša je crvena. - Ništa ti ne razumeš.
Vidi šta sam ti kupio.
- Ruska jaja. - Ruska?
Neke češke kokoške...
nose ruska jaja, anisu ni svesne.
Bako!
Dobar dan.
- Ja imam čas. - Danas?
- Ne odgovara? - Ne, nije to.
Imam goste.
- Ćao, to je vaš sin? - Ne.
- Unuk? - Tek to nije...
Kolega iz Lenjingrada mi ga je dao na čuvanje.
On je Rus.
- Dobar dan, dečko. - Dobar dan.
- Kako se zoveš? - Kolja.
Da sviram?
Upalićemo svetlo, da se ne plašiš.
Napravićemo parobrod.
Naša je crvena.
Ipak ste ukrasili!
Tamara Komarova?
Neka dečko sačeka napolju.
Idemo kod bake? -Da.
Umrlaje juče ujutro.
U sedam.
Šta ste joj Vi?
Poznanik.
Nismo znali kome da pošaljemo njene stvari.
Ovde su njene stvari... spavaćica, zubi, naočari, sat.
Gde je baka?
Baka spava.
Ne smemo da je budimo.
Brže, brže.
Postoje socijalne radnice, nek se brinu o detetu.
Treba reći da nije tvoje, da ga je majka napustila...
Zbog posla ne možeš da se brineš o njemu. -Misliš?
Ili ga daj u obdanište. Nemoj da ga vučeš po kremacijama.
-Vidi šta crta. - To je mrtvački sanduk?
Dečko lepo crta, čoveče.
Idem, peć neče da čeka.
Ti si mu otac, ili deda?
Deda.
Ispunite ove formulare...
i pošaljite socijalnom, Zubatoj.
- Koliko se to čeka...? - To ne znam.
Još uvek mi nije jasno.
Kažeš da je mali Jugosloven.
I roditelji ti ga tek tako dali?
Da bi video i češko selo.
Zove se Kolja.
To je valjda rusko ime.
To je od Nikolaj, a to je i jugoslovensko ime.
- Može li da ostane ovde par dana? - Ko?.
Bled je.
Bio bi na svežem vazduhu, a ti ne bi bila sama.
Današnji ljudi! Naprave dete, a onda ne znaju šta će sa njim.
Ko hoće da se posveti muzici, ne treba da ima decu.
...kao ti... ili muzika ili porodica.
Zatekao si me, Franto. Koliko dugo bi ostao?
-Vidi, samo se vozaju...
Tamo-amo...
Naši.
To nisu vaši... to su Rusi.
Dođi da vidiš kralja.
Ruski, ruski vojnici.
Šta kaže?
Otkud znam?
Valjda mu uniforme liče na jugoslovenske. Sigurno su slične.
Ne idi nikud. Skoro je gotovo.
Lagao si me.
On je Rus.
Jeste, lagao sam. Rus je.
Ti se sa njima sastaješ?
Nisu svi Rusi isti.
Nismo kod kuće.
-Ma, hajde.
Pa videli su me da ulazim.
Dobar dan, izvinite, da li možemo da opremo ruke?
- Da operete ruke? - Nema vode.
Nema vode.
Nema vode?
Pukla je negde cev.
Sve je u redu, hvala...
- Radi.
Radi voda!
Neću ovde Rusko dete. Ne računaj na to.
Hajde idemo kod čika Ružičke.
Ali, radi voda.
Ne sviđa mi se što lažeš rođenu majku.
- Virtulka to ne bi nikada uradio.
Nikada te deca nisu zanimala, a sad odjednom rusko dete.
Dođi da vidiš... ovde šibaj...
Kako je u Pragu?
Isto kao i ovde.
Znaš šta je rekao jedan prorok sa Krkonoša?
Da će ove godine da pukne.
To govore 40 godina.
Imao je viziju.
Ustani...
Kako komunisti kupuju poluge zlata,
vuku ih na gomile preko granice do Rusije.
Onda je Gorbačov uzeo poluge
i isprašio ih njima.
A onda je rekao: "Neću ovde zlato, vratite se kući!"
Kod kuće nikoga ne beše briga za njih, posebno omladinu.
Medicinske sestre su se pobunile
pa su ih na sva zvona prognali...
Za njih su u Albaniji napravili rezervate...
kao za Indijance u Americi.
Kakvo proročanstvo!
A zašto su se pobunile baš medicinske sestre?
E, to ja ne znam.
To su naši?
Vaši.
Idu u Moskvu?
Ne... Ovde su zauvek.
Iako stalno švrljaju tamo-amo.
Oni ovde žive?
Na žalost.
Kao i ja.
Nema projekcije danas, zbog neinteresovanja...
Deca iz ruskih kasarni su bila juče. Danas niko.
- Nema filma. Dođi.
Koliko najmanje mora da ima gledalaca?
Petoro. Ali to je ruski film za decu.
"Angelika" je sutra.
Pet karata ya deseti red.
Gosn Lanski, nemojte ići. Pustićete film.
Zdravo, Franto.
Gde je baka?
Baka spava.
Gosn Louka, stiglo Vam je preporučeno pismo.
Potpisala sam da ne biste morali ići u poštu..
Zamislite samo!
Na drugom smo mestu, kao najlepše ukrašena zgrada.
Samo da nam nije glupi Peh, pokvario stvar, bili bismo prvi.
To pismo je iz policije.
Verovatno zbog parkiranja.
Pretpostavljam da se morate javiti lično.
Pokorni. Vi ste gosn Louka? -Da.
- Dođite... poveli ste... - Nema ko da ga čuva.
Da, ali pri saslušanju...
Drugarice, ostavićemo Vam ovde dete.
Neće moći. Nije navikao na nepoznato. Plakao bi.
Do đavola...
Ovo još nikada nismo imali.
Nikad pre, gosn Louka.
Vi nemate decu?
Imam, ali ih ne cimam na posao.
Jitka bi mogla da se pozabavi njim.
Dobar dan. -Jitka, pobrinite se za malog.
Kod Kopeckog nema nikoga. -Dođite.
- Idi sa tetom. Igraće se sa tobom.
- Neće. Nije navikao na nepoznate.
- Koliko ima godina? - Pet.
Ne razume češki. On je Rus. Zar ne može da ostane,
Ako mu date olovku i papir, on će da crta.
Hvala. Sedite gosn Louka.
Da nemate bojice. On to jako voli.
Dakle Vi ste se oženili?
Da. -A otkud to?
Oduvek ste bili zakleti neženja,
Odjednom u 55-oj zveknulo ga...
Tako nekako. Čovek poblesavi kad omatori.
Ona je lepa, mlada.
- Očas se čovek zaljubi. - Znate to već.
A kako ste se u stvari upoznali?
- U restoranu. - U kom?
Molostranskom.
Nije bilo mesta i ja sam seo za njen sto.
- Počeo je razgovor... -Znate dobro Ruski?
Ne, samo par reči...
Iz škole.
- Cigareta. - Zapalite.
Ne, ispala je.
Stalno tako.
Vrlo lepo.
dečko lepo crta... violina...
To je violončelo. Ima šiljak.
Pa da violine ga nemaju. Violinista bi se ubo? -Da.
- I ja imam petogodišnjeg sina, ali to ne bi tako lepo nacrtao.
-Kako se zove? -Radek. Po mojoj ženi.
-Žena se zove Rade? - Radka.
Zdravo. Kako ide?
To je kapetan Novotni.
Slušajte, mili moj,
Vi loše utičete na bližnje.
Brat Vam je emigrirao.
Žena Vam je emigrirala.
Niste baš dugo posle svadbe živeli zajedno?
Barem je niko tamo nije video.
Živeli smo par dana, ali,
nismo se baš slagali...
ona ruski, ja češki...
Zar to niste znali pre svadbe?
Jesmo, ali se nismo razumeli i oko drugih stvari.
Pa stalno je provetravala.
Pošto je iz Sibira, voli hladno.
Rešili smo da se odvojimo.
Dosta je bilo sa glupostima.
Ispljuni!!!
Koliko su ti platili?
Do sada nismo bili na Ti. Nismo ni na Ti mili moj
Ja ništarijama govorim Ti...
a to je razlika.
Nešto sam te pitao!
Drugarice, izvedite to dete?
Već smo probali.
Odakle Vam novac za trabanta?
Malo sam uštedeo. Malo sam pozajmio!
Od koga?
Od kolega Paržizka i od Broža.
Da li Vam se Biljukova poverila da će emigrirati?
Ne, to me je iznenadilo.
Iznenadilo Vas je i što Vam je ostavila svoje dete, zar ne?
Da i to.
Šta sa njime nameravate?
Zadržaću ga.
Pošto je postao moj venčanjem.
Slušajte, mili moj, ta svadba je bila velika lakrdija.
Bajke o matorom jarcu koji se zaljubio, pričajte nekome drugom.
Pre nego što odete u aps, nećete svirati u filharmoniji.
Postaraćemo se da gudite samo po sahranama.
Drug kapetan se sa pravom ljuti.
Why not try to save your skin?
Itvukli biste se iz ovoga da otvoreno kažete kako je bilo...
koliko su Vam platili i ko je posredovao.
Mi se sigurno ne vidimo poslednji put.
Razmislite... Možda dođete
i pre nego što Vas pozovemo.
Lepo bi se proveli.
Lepo bi se proveli, mili moj.
Još dva-tri saslušanja i naučićeš češki.
- Jesi li to ti Marketa? - Ne, Miša.
Da, zanm, znam...!
- Šta radiš? Sada sviram...
u jednom orkestru.
Bože moj, dečak! -Šta? Izvini!
Na liniji B se izgubio petogodišnji dečak. Ne govori češki.
- Odaziva se na ime... -Kolja. - Kolja.
Kolja, ne boj se i nigde ne idi. Ostani u metrou.
Ništa se ne plaši i nigde ne idi.
Mi ćemo te pronaći.
Kraj javljanja na ruskom.
Cipela...
Kolja!
Dobro si me uplašio.
To nije ličilo na telefonski razgovor. Bila je to kuknjava.
Šta je rekla? -Ponavljala je "Kolja, dete moje, dušo moja!"
Kada smo joj rekli da joj je tetka umrla, a da je dete kod Vas...
bila je pred frasom... Htela je odmah da dođe.
Naravno, odgovorio sam je.
Rekao sam joj da bi je ščepali, pa pravo u lager za Ural.
- A šta je sa Crvenim krstom? -Odmah je predala molbu...
To ne može dugo da traje. Po međunarodnom pravu dete pripada majci.
Mnogo Vas pozdravlja.
Lepo od nje.
- Zdravo bako.
To sam ja Kolja.
Čujete li me? Živim kod tate.
Bili smo da te vidimo ali si spavala. Bako? Čuješ li me?
Hoću bakin stan! Dođi kod nas!
Dođi.
Zuzi? Louka je.
Bio sam tužan i znaš koga sam se setio...
Možeš da pričaš? Gde je on? U Kanadi?
Blago tebi.
A, u kadi!!!
Ali on se dugo brčka, zar ne?
Čuvam rusko dete jednog violiniste iz Lenjingrada.
Neće da spava, a ti predaješ ruski.
Mogla bi da mu pročitaš neku bajku.
-Svejedno. Ima pet godina.
Nađi nešto... Sačekaću...
Ona je učiteljica.
Orao i ovca? Divno! Daću ti ga.
Kolja Biljukov.
Ne plašim se orla.
"Visoko na vrhu Kavkaskih planina živeo je jedan orao."
"Jednog dana je poleteo...
"visoko čak do zvezde.
"Na zvezdi se nalazila kućica.
"U njoj je živela stara ovca sa jagnjetom.
"'Ja sam do[ao u goste,' reče orao.
'da vidim kako vi ovde živite."'
Divno.
Hvala, Zuzi.
Ovde si ih zaboravila?
Crne sa čipkom?
Išla si kući bez njih?
Ne, gaćice bih primetio.
Tako rado bih te video, ali ne mogu...
Javiću se.
Zdravo!
Kako se zoveš?
Ja sam Kolja.
- Hoćeš hleb? Uzmi!
- Odlazi.
Ne hrani golubove. Biće ih mnogo.
Zatvori prozor, promaja je.
Beži!
Šta izvodiš?
Isto što i ti.
Dosta.
Ovde gledaj, ptičica...
Sada smo visoko kao ptice.
Majka nije kod kuće?
Trenutno je van zemlje.
Prepisaćemo antibiotik...
Svakih 4 sata. Navijte sat!
Uz to uvek četvrt aspirina. Imate ga u kući?
Imam.
Postoji opasnost od upale mozga.
Ako temperatura ne spadne, stavljajte mu obloge.
-Razumete se u to? - Da, naravno.
-Gospođa će dugo biti odsutna?
Verovatno.
Dakle, treba Vam bolovanje, zar ne?
- Valjda.
Sad će se rashladiti.
Izdrži! Biće dobro.
Biće ti dobro sada.
Hvala ti. Klaro. Ne ljuti se što sam zvao tako kasno.
- To je normalno. -Stvarno ti hvala. Laku noć.
Ne moraš sa mnom da se rastaješ, ostajem.
Šta ćeš reći kod kuće?
Da je moj bivši dobio u miraz sina.
I da ne zna kako sa njim.
Svraka ili čavka. One kradu stvari koje sjaje.
U pravu si. To nikome nije palo na pamet.
Divan je iako nema, nikakvu vrednost.
Kada sam rekla da ne mogu da imam decu,
to nije značilo da ja ne mogu da ih imam.
Sigurno si pogrešno shvatio.
Kada treba da uzme sledeću tabletu?
U pet ujutru. Navio sam sat.
Ti nisi samoživ.
Ko bi rekao da ćeš se tako brinuti o tuđem detetu.
I sam se sebi čudim.
Kako se nisi plašio...
da uđeš u lažan brak?
Posebno što si ti politički nepodoban.
Nisam politički nepodoban.
Progone me zbog gluposti.
Jednom kada su me pustili na zapad,
kadrovik Blaha mi reče:
"Druže, brat ti je emigrant ali tebi verujemo."
Kada smo se vratili, ispunjavali smo upitnik.
Tamo je pisalo: "Da li ste se sretali sa emigrantima?"
Napisao sam da jesam.
Na pitanje o čemu smo pričali,
napisao sam uglavnom o sranju, gosn Blaho.
- I to je sve? - To ga je dirnulo i bio je kraj.
Bože, mislila sam da si bogzna šta uradio.
Jadno, zar ne?
Dobro si to napisao.
Hteo bih da ti ovo poklonim.
Još, još. Lepo. Važno je da si se manuo crtanja sanduka.
Bajku preko telefona.
Telefonsku bajku.
Bajku?
Pozvaćemo teta učiteljicu.
O ovci i orlu... Kako je orao doleteo kod nje..
ona mi je pričala tu bajku.
Ta mi se svidela.
Javio se čika.
On se ne razume u bajke.
Znaš šta? Probaćemo mi to sami.
Živeli deka i baka...
Deka i baka...
Eto vidiš. I imali su unuka Budulineka.
Jednom baka reče: "Budulinek, ...
"Mi idemo do grada, ostaćeš sam.
Nikome ne otvaraj."
Nemoj nikome da otvaraš.
Ide nam to. I onda su otišli.
Ovde su živele vidre.
Šta su to vidre?
Šta je ovo, šta je ono!
To je životinja, brkata kao ja.
Te vidre su lovile pastrmke.
-Šta su to pastrmke? - To su ribe.
Ribe! -Tačno.
Ova voda je sada kisela od kiselih kiša...
ali to ne razumem ni ja...
Tako su ribe umrle.
Ribe umrle?
A onda su izumrle i te vidre.
Vidre umrle?
Tako se reka zove Vidra...
bez vidri u njoj! Takve su naše reke.
-Bože sačuvaj!
Neki Istočni Švaba slavi rođendan.
Šta je to?
To je dan kada si se rodio.
A kad je moj rođendan?
Pa onog dana kada si se rodio?
Znam da ti je pet godina, ali kada si se rodio?
Ne znam.
S tobom je stvarno problem, hoćeš da slaviš rođendan, a ne znaš ni kada si rođen.
Zdravo, tata. -Zdravo.
Članovi narodne milicije preduzeća DURINA osuđuju peticiju...
Odlično. Samo da si ti živ i zdrav...
Pogledja.
- Šta je to? -Pričekaj.
Kako je divna!
Zašto stanujete tako visoko?
Ja sam Zubata iz Odeljenja za socijalni rad.
Poslali ste nam molbu...
u kojoj ste napisali da se sami brinete o dečaku.
Takvih molbi je puno, pa ste tek sad došli na red.
Ali to je bilo jako davno otad se sve izmenilo.
Dobro. Ovde ste napisali da svirate noću?
Ne, samo danju... to je bilo... -Dakle, danju.
- Gde dete spava? - Tamo spavamo.
Dete nema svoj krevet ili dečju sobu?
Nema, ali ovde nam je dobro... Proširio sam.
Dakle, nema... Dečaku je rođendan... da upišem?
Nije. Nemam njegove papire, pa sam odredio današnji dan...
- Vi ste odredili?
Vidite, pisao sam kada je bilo sve na meni...
kada mi nije išlo.
Dete je ruske nacionalnosti? -Da, ali pristojno.
Nemoj sada da sviraš.
Već razume češki, a ponekad nešto i kaže.
Majka je emigrirala na zapad i ne pokazuje interesovanje za dete...
Pokazuje... Poslala je molbu preko Crvenog krsta.
- Slušajte gosn Lučina... - Louka.
Ovako: Iako je majka brakom
dobila naše državljanstvo,
nije se odrekla prvobitnog.
Za dete se interesuje Sovjetska ambasada.
Oni se o tome brinu.
Verovatno će ga smestiti u neki dečji dom u SSSR.
Barem ja na to tako gledam.
Slušajte, gđo Zubata,
da storniramo moje pismo?
Zašto da stornirate? Oni će se pobrinuti za dete.
- Još ću ja doći gosn Lučina. - Louka.
Sledeći put kada budem dolazila,
povešću nekoga iz Sovjetske ambasade...
kako bi oni to preuzeli.
Sladak dečko.
Doviđenja.
"kofer"?
Da, kofer,
pre no što Zubata dođe po nas.
- Ćao Franto, otkud ti? -Možemo li ovde da prespavamo?
Imamo vreće za spavanje. -Naravno
Fotelje su opasne, iskaču federi.
Ali ako stavimo ćebe, neće vas bosti.
Ovaj čika se zove Houdek, ali ti ćeš ga verovatno zvati Goudek.
Zamisli, takva velesila...
a neumeju da kažu slovo "H".
Kriću vas ovde kao padobrance.
Barem ću imati neku ilegalnu delatnost.
- Misliš li da će me Novaček primiti? - Mora.
Mada, će mu biti čudno što maestro hoće da svira u banji.
Imam ideju.
Rećićemo mu da se ti lečiš posle operacije žuči.
I da moraš da ločeš vodu iz Gagarinovog izvora.
- Gagarin? - Ti spavaj.
Zabavlja me ilegalna delatnost!
Ulice su uzavrele...
tako da nije bilo odstupnice.
Kada je stigla policija,
studenti su licem u lice, sa naoružanom silom skandirali...
MI SMO GOLORUKI ...ali i pored toga su ih surovo tukli.
Nadam se da se ne varam, mislim da je upravo puklo.
Na Dan studenata u Pragu je tekla krv...
Zamisli, mlate ljude po glavama... -Ššš! Tiho!
Studenti praških fakulteta pozivaju sve sugrađane da se priključe.
Žalosno je što je pobuna trajala tako kratko...
Trebalo bi da smo tamo, druže, pusti mene...
Gotovo je, gotovo...
Gotovo je, gotovo!
Prolaze sanitetska kola, sklonite se.
Hvala na disciplini!
Kod kuće nikoga ne beše briga za njih pogotovo omladinu...
Za njih su u Albaniji napravili rezervate kao za Indijance...
Zamisli, kakvo proročanstvo!
Evo ti je mama.
To je tvoja mama. Šta je bilo?
Još jednom Vam hvala i oprostite.
- Zdravo, tata. - Zdravo.
Kada ćeš doći kod nas?
Ćao.
- Da li me se sećate? -Sećam se, sećam se...
Preveo sa engleskog Vukašin Pavliček