NETFLIX-ALKUPERÄISDOKUMENTTI
Älä tee niin kuin minä.
Saat vain vihollisia.
Haluatko voittaa vaikeudet? En minä tiedä.
Kestääkö pää? En minä tiedä.
Haluatko olla kuin minä? Ei toimi. Et ole minä.
Jos todella haluat tehdä saman kuin minä,
ole valmiina.
Jos Nico tekisi elokuvan, osia olisi enemmän kuin Potterissa.
Ehkä se olisi kuin Star Wars. Lopuksi mennään alkuun, kaikki on sekaisin.
Jälleen maali! Anelka vetää!
No, hän on "Le Che".
Le Che. -Le Che.
Hän on aito. Häneen voi luottaa.
17-vuotias pelaaja ravistelee jalkapallomaailmaa.
Nicolas Anelka on hieman unohdettu pelaaja.
Nico erottuu muista. Häntä joko rakastaa tai vihaa.
Nico ei ole mikään enkeli.
Epäurheilijamainen teko Anelkalta.
Hän teki asian selväksi: "Pelaan vain, jos hän anelee polvillaan."
Nico ei osaa olla "poliittisesti korrekti".
Nicolas Anelka sai lähteä maajoukkueesta.
Jos niin on todella käynyt, niin eihän sitä voi hyväksyä.
Hänet tuntevat raivostuivat, koska hän ei todellakaan ole sellainen -
kuin niiden väitteiden mukaan.
Mestarien liiga? Tässä.
Nico on kuin isoveli. Hän on aina auttanut minua.
Kaikessa on menty liian pitkälle: raha, yksilöajattelu...
Puhumme yhdestä historian parhaimmista hyökkääjistä.
Hän nousee, pääsee ohi...
No jopas! -Mikä maali!
Nico, perhana...
DUBAI ARABIEMIIRIKUNNAT
Herätys, poika.
Aika lähteä kouluun.
Hienoa!
Hienoa.
Kais, herätys.
Heräähän.
En ole sanonut lopettavani. Ei sillä ole väliä.
Ei se ole tärkeää.
20 vuotta jalkapalloa. Alkoi riittää.
No niin!
Olisin voinut jatkaa pelaamista,
mutta olisin joutunut olemaan erossa perheestäni.
Aloin ajatella, että viihdyn näin.
Kaikki on hyvin. Asumme nyt täällä.
Haluan nähdä lasteni kasvavan, haluan olla rauhassa.
Nico sanoi aina, että kun hän lopettaa,
hän haluaa muuttaa Dubaihin, koska viihtyy täällä.
Aurinko paistaa ja ihmiset ovat mukavia.
Vietämme aikaa lasten kanssa, perheenä.
Noin.
Mennään.
Uran loppua kohden alkaa tajuta mitä on saavuttanut.
Joko on ylpeä tai sitten miettii:
"Olen ollut uhri, kuin lammas, 20 vuoden ajan."
En halunnut joutua miettimään niin.
Vanhempani työskentelivät julkisella sektorilla, äiti koulussa -
ja isä kouluhallinnossa. Emme olleet köyhiä,
mutta emme varakkaitakaan, joten... He tekivät paljon töitä.
Minulla oli mahtava lapsuus. Olen ylpeä siitä, että kasvoin lähiössä.
TRAPPES RANSKA
Olimme aina yhdessä. Ulkona, sisällä.
Koulua, elokuvia, musiikkia... Ja pelasimme jalkapalloa.
Olimme tosi läheiset. Hän oli samalla luokalla.
Tässä se on. Tämä oli kenttämme.
Tällä pikku läntillä oli aina pelit. Meidän oma Parc des Princes.
Joskus kenttä oli jäässä.
Muut halusivat mennä kotiin. Ei siinä voinut pelata. Hän jäi. Hän halusi pelata.
Kaikki pelasivat yhdessä, isot ja pienet. Nico pelasi kaikkien kanssa.
NICOLAS ANELKA FC TRAPPESIN RIVEISSÄ
Aloitin kahdeksanvuotiaana, yhdessä Karimin ja Samin kanssa.
Sanoin, että en halua olla vain jalkapalloilija.
Halusin olla tähti.
Se oli ihan hullua. Juhliinkin hän pukeutui jalkapalloilijaksi.
Vaikka sanoin hänelle,
että pukeutuisi joksikin muuksi. Ei, hän oli jalkapalloilija.
En voinut pukeutua Zorroksikaan...
Halusin olla kuin isoveljeni Claude.
Hän oli roolimallini. Otin oppia hänestä -
ja halusin tehdä kaiken mitä hänkin saman ikäisenä.
En tiedä tuliko hänen rakkautensa jalkapalloon minulta,
mutta halusin auttaa häntä oppimaan, kehittymään tosi hyväksi pelaajaksi.
Hän oli lahjakas ja halusi huipulle, mutta hän ei saanut samaa tilaisuutta -
kuin minä Clairefontainessa.
Lähdin kotoa 13-vuotiaana. Sinä täytät kohta 11.
Kuvittele, että sinä lähtisit kotoa 2,5 vuoden päästä.
Lähdin Clairefontaineen.
Kenen kanssa asuit? -Asuin sellaisessa...
Se on sellainen harjoituskeskus.
Siellä asui joukko 13-vuotiaita. Asuimme yhdessä.
INF on paras. INF oli silloin akatemioiden ykkönen.
Akatemiaan pyrkii aina viitisensataa nuorta pelaajaa.
Vain lahjakas pelaaja mahtuu 23 hyväksytyn joukkoon.
Anna mennä!
Sinne pannaan 20 junnua. Heille sanotaan, että heistä tulee ammattilaisia.
Mutta 20 pelaajan joukosta vain 1 - 3 onnistuu siinä.
Kuin työmarkkinoilla.
Harjoittelu on silkkaa sotaa.
Armotonta menoa. Pitää voittaa muut, sillä kaikki jahtaavat samaa.
Ellei ole valmis siihen 14-15-vuotiaana,
ei se enää onnistu... En usko, että onnistuisi.
Anna mennä!
Sinne vain... Noin!
Aloitin toista vuottani, hän ensimmäistään siellä.
Ruokalassa jutellaan muista ja joku kehui häntä heti hyväksi.
Nico oli niin taitava, etten pitänyt häntä pikkuveljenä -
eikä hänkään varmaan minua isoveljenä. Yritimme vain pärjätä.
Hän oli koko ryhmän lahjakkain. Hänellä oli lahja.
Mutta...
Pitää olla valmis siihen, ja 13-vuotiaana se on vaikeaa.
Minut yllätti se vauhti, millä hän muuttui.
Aina kun näimme, hän oli kasvanut, hänestä oli tulossa huippu-urheilija.
NICOLAS ANELKA SIIRTYI PSG:N RIVEIHIN 16-VUOTIAANA
Olin mukana ykkösessä, vaikka pelasin reservijoukkueessa.
Harjoittelin usein ykkösjoukkueen kanssa.
Siellä oli sellaisia tähtiä kuin George Weah, Ginola,
Bravo, Bernard Lama... Legendaarinen joukkue.
Joukkue oli juuri voittanut UEFA:n cup-voittajien cupin.
Nuoret lähetetään usein karaistumaan alempien tasojen seuroihin,
mutta hän nousi nopeasti eurooppalaisen huippujoukkueen miehistöön.
Pelitapa oli minulle uusi. Piti oppia nopeasti.
Samir Amirèche auttoi minua valtavasti.
Hän oli ammattilaisten seassa kuin kotonaan.
Hän otti rennosti. Hän osasi juosta pallon kanssa.
Huippujen seassa antaa kaikkensa. Se stimuloi. Kaikki tekevät parhaansa.
Muut olivat 23 - 27-vuotiaita, eli vanhoja miehiä jo.
Jos haluaa pärjätä, ei voi ajatella, että muut ovat parempia.
Joskus kuulen pelaajan sanovan: "Hän on ihan uskomaton!"
Ihan hullua. Jos ajattelee niin, ei voi pärjätä.
En ikinä sanoisi, että joku on parempi kuin minä.
Vaikka olisikin. Mahdoton ajatus.
PARIISI RANSKA
20 minuuttia jäljellä. Anelka tulee Lokon tilalle.
Miksi juuri hän? PSG uskoo, että hän on huomisen tähti.
Paineita piisaa. Kaikki seuraavat sinua, tiedät kavereiden katsovan.
Poikani on 16. Nico oli 16, kun hän pani Parc des Princesin sekaisin.
Olimme tosi ylpeitä.
ENSIMMÄINEN MAALI AMMATTILAISENA
Seurasin ihaillen hänen nousuaan PSG:ssä.
Näin, että hän oli terävä, nopea, ketterä...
Yllätyin, että ystäväni oli tarpeeksi hyvä pelaamaan sillä tasolla.
Hän pelasi huippujen kanssa... samalla tasolla.
Jos joku osoittaa sellaista kypsyyttä niin nuorena,
niin totta kai hänestä puhutaan kaikkialla.
Lähetin tarkkailijat katsomaan häntä.
Häntä siirreltiin jatkuvasti juniori- ja ammattilaisjoukkueen välillä.
Ehkä hän tunsi olevansa aliarvostettu. Hän oli pettynyt.
Kun näimme, kysyin häneltä: "Haluaisitko Arsenaliin?" Hän sanoi: "Kyllä."
Jalkapalloa: Anelkan tapaus.
Vasta 17-vuotias pelaaja puhuttaa koko maata.
Hän teki sopimuksen Arsenalin kanssa.
Anelka ajautui yllättäen keskelle oikeuskiistaa.
Sääntöjen mukaan nuoren pelaajan -
olisi pitänyt tehdä sopimus kasvattajaseuran kanssa,
mutta Arsenalin mukaan Bosman-sääntö -
ja pelaajien vapaa liikkuvuus Euroopassa vapautti siitä.
Kyllähän se huoletti meitä, sillä olimme ensimmäiset,
jotka uhmasivat ranskalaista järjestelmää.
Ranskalainen jalkapallo pitää yhtä. Sillä on paljon pelissä.
Tapauksen ratkaisee liiga ja UEFA, jotta sama ei enää toistuisi.
Asia pitää ratkaista nopeasti. Meidän pitää löytää keinot -
pitää nuoret pelaajat täällä ainakin 22 - 23-vuotiaiksi.
Seura ei peluuttanut häntä. Hän sanoi: "Ansaitsen saada pelata."
Hän oli ensimmäinen, joka haistatti paskat PSG:lle.
Kaikki puhuivat siitä. PSG:n systeemin tähtipelaaja läimäytti oven kiinni.
Hän symboloi Bosman-päätöstä ja pelaajien vapaata liikkuvuutta.
Hän raivasi tietä muille.
Hän sai maksaa siitä, että sanoi ensimmäisenä:
"Teen niin kuin haluan."
Mielessäni olen jo Arsenalissa. Sopimus on tehty.
Halusin pois. Tein sen selväksi.
ANELKA SIIRTYY ARSENALIIN
Todelliset nerot uskovat itseensä. Ihan kuin taiteessa, vaikkapa Van Gogh.
Muuten he eivät pystyisi ilmaisemaan itseään.
Se näyttäytyy asenteena, joka voi vaikuttaa ylimielisyydeltä,
mutta he tekevät taidetta.
Sellaiset kuin Thierry Henry ja hän eivät olleet ikinä tyytyväisiä.
Kertoo luonteesta todeta: "Jos kerran peliaikaa ei heru,
niin minäpä painelen tästä Englantiin. Olen nuori, en pelkää."
Pääsisin kilpailemaan peliajasta samalta viivalta. Päätin lähteä.
LONTOO ENGLANTI
Pitkien neuvotteluiden jälkeen Nicolas Anelka, 17,
siirtyi englantilaisseura Arsenaliin.
Hyppäsin Eurostariin. Ei se helppoa ollut, vaan...
Mutta se oli oma päätökseni.
Päätin lähteä Englantiin. En voinut kääntyä takaisin.
Arsenal oli täynnä karismaattisia pelaajia,
sellaisia konkareita kuin Ian Wright, Ray Parlour ja Tony Adams.
Se oli the Arsenal, lajin perinteikkäimpiä seuroja,
keskeinen osa englantilaista jalkapalloa,
jolla on hyvin uskollinen fanikunta eri puolilla maailmaa.
Se ei ollut helppoa, olihan hän pariisilainen,
yhtäkkiä englantilaiseen ympäristöön paiskattu nuori poika.
Kaikki oli uutta: joukkuekaverit, kieli... Onneksi siellä oli myös Pat Vieira.
Hänellä ei ollut vielä ajokorttia, joten noukin hänet kyytiin.
Menimme harjoituksiin yhdessä. Ja niiden jälkeen kotiin.
Yritin olla hänen apunaan.
Kun lähtee ensimmäistä kertaa ulkomaille, on hieman hukassa.
Peli on erilaista: paljon iskuja, paljon kontakteja.
Minun piti sopeutua siihen, muuttaa pelityyliäni.
En ollut "taisteluvalmis", joten hain vauhtia reserveistä.
Hän piti itseään suurena pelaajana, nuorten tapaan.
Minusta häneltä puuttui kypsyyttä ja fyysisesti...
Hän menetti pallon usein. Oli vähän huolimaton.
Alkuun en juurikaan pelannut. Vain 10-15 minuuttia muutamassa pelissä.
Ei hyvä juttu. Siinä alkaa miettiä tekikö oikean valinnan.
DERBY ENGLANTI
Sitten oli kauden päätösottelu vieraissa Derby Countya vastaan.
Muut istuivat jo bussissa. Nicolas Anelkaa ei näkynyt.
Valmentaja tuli hakemaan minua.
Koputin oveen. Hän päästi minut sisään. Näin, että hän oli pakkaamassa.
Kysyin mitä hän oikein puuhaa. "En halua tulla."
Valmentaja yritti ylipuhua minut. "Yritä parhaasi, niin palkinto tulee."
Ehkä 20 minuutin jälkeen -
sain pään kääntymään.
Peli alkoi.
Vajaan 10 minuutin jälkeen Paul Merson loukkaantui.
Valmentaja sanoi minulle: "No niin. Kentälle."
Bergkamp... -Syötin kaksi maalia.
Hieno kosketus. Pallo menee... Nyt nähdään kolmas maali!
Hän pelasi upean pelin!
Olin ottelun paras pelaaja.
Hän kävi suihkussa, ja toisin kuin päivää aiemmin, hän oli yhtä hymyä.
Homma alkoi toimia.
Hyökkääjä tarvitsee onnistumisia. Pitää tuntea, että valmentaja luottaa.
Kun on vaikeata, hän laittaa kentälle, vaikka olisi mennyt huonosti.
Arsène tuki minua ja tunsin sen. Silloin pelaaja antaa kaikkensa -
ja silloin yleensä onnistuu, sillä se vaikuttaa kaikkeen.
Anelka... oi, mikä maali!
Anelkan ensimmäinen Arsenalissa!
Anelka vastaan Jaap Stam... Anelka! 3-0!
Hän korvasi Ian Wrightin,
joka on tärkeä osa Arsenalia seurana, ja fanien suosikki.
Anelka... upea maali!
Olimme 13 pinnaa Unitedin takana. Kukaan ei uskonut kiriimme.
Petit... Batty estelee. Nicolas Anelka iskee taas!
Hän muuttui täydellisesti puolessa vuodessa.
Se oli Blackburnissa. Edessä oli enää maalivahti -
ja hän teki tavaramerkkiharhautuksensa.
Sitten siirto sivuun, eikä maalivahti voinut mitään.
Hän on kuin kissa. Voimaa ja notkeutta.
Anelka harhauttelee.
Muistan sen aina.
Arsenal astelee kentälle hävittyään vain kerran 18 peliin.
Tasainen ottelu, joka piti voittaa. Siirsin pallon Marc Overmars.
Overmars laukoo!
Maali!
Voitimme Manchesterin 1-0... Manchesterissa.
Mestaruustaisto on vielä kesken.
Hän johti Arsenalin takaisin taisteluun kovaa Manchester Unitedia vastaan.
Hän uskoi itseensä, koska ei tuntenut mitään paineita.
Ratkaiseva peli oli Highburylla. Tony Adams teki ratkaisevan maalin.
Uskomatonta!
Päätösvihellys!
Arsenal voittaa!
Olihan se aikamoista. Mutta 19-vuotiaana -
ei sitä osaa käsittää. Ei ymmärrä mitä on tekemässä.
Klassinen tupla on voittaa sekä liiga että FA Cup.
Englantilaiselle fanille, tai pelaajalle,
ja kaikille englantilaista urheilua ymmärtäville se on kaiken huipentuma.
FA CUPIN FINAALI
Vieira...
Anelka, ei paitsiota... Anelka karkaa. Ja laukoo!
Olimme mestareita. Tein maalin finaalissa. Unelma täyttyi.
ARSENAL F.C. TUPLAMESTARI 1997/98
Ansaitsin päästä MM-joukkueeseen.
Kuusi liikaa. Odotimme 22 pelaajaa.
Aimé Jacquet julkisti 28 nimeä joita harkitsee kesäkuun MM-kisoihin.
RANSKA ISÄNNÖI MM-KISOJA 1998
ANELKA MAHTUI 28 PELAAJAN LISTALLE,
JOSTA PUTOAA KUUSI NIMEÄ
Tiesimme, että kaikki eivät mahtuisi joukkueeseen, koska Aimé sanoi niin.
Listalla oli kuusi nimeä liikaa. Hänen piti esittää lopullinen lista.
Jacquet'lla oli pitkä päivä.
Harjoitusten jälkeen hän käyskenteli kentällä edestakaisin.
Parikymmentä pelaajaa odotteli hänen päätöstään.
On hienoa olla mukana joukkueessa,
mutta olisi pettymys, ellen pääsisi itse kisoihin.
Oli kunnia kantaa Ranskan paitaa.
Silti siinä oli jokin "mutta". Tunsin, että kaikki ei ollut kohdillaan.
Olin Thierryn kanssa huoneessa. Puhelin soi. Minut pyydettiin alakertaan.
Menin valmentajien huoneeseen.
Olin siellä toisena tai kolmantena jonossa.
Hän kertoi jokaiselle syyn.
Syyn siihen, että pelaaja ei pääsisi MM-joukkueeseen.
Kun tuli minun vuoroni, hän sanoi: "Sinulle tämä on normaalia."
"Tämä on normaalia."
Ja siirtyi seuraavaan.
Totta kai ne ovat kovia päätöksiä. Jopa julmia.
Tämä on julma maailma.
En tiedä ymmärtävätkö he mitä se merkitsee -
tai miten se vaikuttaa nuoreen pelaajaan,
kun hänelle sanotaan niin, ilman selitystä.
Heikomman tyypin kohdalla se voisi tappaa koko uran.
Pelasimme pingistä.
Näimme Nicon laskeutuvan portaita laukut mukanaan.
Hän oli aivan rauhallinen.
Hän sanoi: "Eipä mitään. Ehdinpähän hankkia ajokortin."
Mietin itsekseni, että onpa hullu jätkä!
Se reaktio yllätti minut. Silloin tajusin,
että Nico Anelka on täysin eri maata, aivan erilainen tyyppi kuin minä.
Näin heidän lähtevän. Jotkut itkivät.
Vain 1,5 kuukautta myöhemmin voitimme MM-tittelin -
ja he katsoivat sitä miettien, että ohi meni ehkä elämän tärkein päivä.
Ranska on maailmanmestari! Historiallinen ilta...
"Historiallinen" ei mitenkään riitä kuvaamaan -
eilisen ottelun jälkeisiä tunnelmia.
Zidane! Zidane!
ZIDANE PRESIDENTIKSI
Yli miljoona ihmistä juhli Pariisissa. Koko maa meni hetkeksi sekaisin.
Sellainen vahvistaa. Pidin sitä epäoikeudenmukaisena.
Siitä pitää päästä yli.
Pitää työskennellä vielä kovemmin ja palata parempana,
koska voittavaa joukkuetta ei vaihdeta.
KAHDEKSAN KUUKAUTTA MYÖHEMMIN ANELKA OSUU KAHDESTI
LONTOO ENGLANTI
Lilian Thuram ylittää keskiviivan, syöttää sitten Zidanelle.
Zidane jatkaa Anelkalle... Anelka! Maali!
Nicolas Anelka, Arsenalin pelaaja, avaa maalihanat!
Anelka on ensimmäinen ranskalainen, joka osuu Englantia vastaan Wembleyllä.
Zidane syöttää Dugarrylle, joka etenee rangaistusalueelle.
Christophe Dugarry keskittää. Toinen maali!
Nicolas Anelkan toinen maali tänään. Ranska johtaa 2-0.
Historiallista, kaksinkertaisesti!
Hienoa. Täydellistä. Hän on lahjakas, se nähtiin tänään.
Toivottavasti kaikki jatkuu yhtä hyvin.
Yhtäkkiä nousi pelaaja, joka löysi niin hienon yhteyden -
itse suureen Zidaneen. Me kaikki ajattelimme:
"Vau! Edessä on ainakin 5-6 vuotta tällaisia voittoja."
Mieluummin olisin ollut maailmanmestari, mutta ei voi mitään.
Sellaisesta pitää vain päästä yli. Tein sen.
DUBAI ARABIEMIIRIKUNNAT
Kaikki, mitä tein elämässäni ja jalkapallossa,
on ihan ok, mutta tärkeintä on perhe.
Kumpi se on? -Mikä?
Olen onnekas, sillä vanhempani kasvattivat minut hyvin.
Yritän yltää samaan omien lasteni kanssa.
Onkohan siellä kenttä?
He eivät ole juuri nähneet pelejäni.
En vienyt heitä peleihin kovin usein. En halunnut pakottaa.
Katsokaa. Näin... ja haltuun.
Hienoa! Uudelleen.
En halunnut heistä jalkapalloilijoita, koska se on rankka ammatti -
ja vaatii lahjoja.
Molemmat pelaavat, Kais vähän vakavammin. Kahil enemmän huvikseen.
Mieheni vie heitä harjoituksiin, seuraa heidän pelejään...
Opettele tekniikkaa. En nähnyt sitä äsken. En yhtään.
Pelaat niin kuin harjoittelet.
Jos harjoittelet huonosti, pelaat huonosti.
Ellet harjoittele omalla ajallasi, ellet tee lisäharjoitteita,
olet huono. Tai surkea. Niin se menee.
Älä sano haluavasi jalkapalloilijaksi. Jalkapalloilija on urheilija.
Se on kovaa työtä.
MADRID ESPANJA
Anelka on sanonut haluavansa lähteä Valioliigasta.
Aiheitamme tänään: ranskalaishyökkääjä Anelka siirtyy Real Madridiin.
Real Madrid oli kiinnostunut. Samoin Juventus.
Arsenal ei halunnut myydä minua.
Olin tehnyt seuralle paljon maaleja.
Minun oli kuitenkin aika vaihtaa parempaan joukkueeseen.
Lazio tarjosi 200 miljoonaa frangia -
Juventus 300. Neuvottelut ovat kuitenkin jäissä.
Anelkan väki on ruvennut ahneiksi.
Häntä kritisoitiin veljiensä kuuntelemisesta.
En tunne hänen veljiään. En tiedä ajoiko heitä raha -
vai miettivätkö he mikä olisi parasta hänen uralleen.
Veljeni osasi hoitaa talouspuolen, hän opetti kirjanpitoa.
Toinen veljeni pelasi PFC:ssä, 3. divisioonassa.
Miksi olisin pyytänyt jotakuta tuntematonta hoitamaan uraani?
Lähiössä sitä olisi sanottu klaaniksi tai jopa lahkoksi.
Mutta emme tulleet kaduilta ja siksi olimme perhe.
Ai miksi klaani? Olimme kaikki vahvasti PSG:stä lähdön kannalla,
ja meitä alettiin kutsua klaaniksi. Klaani on yhtenäinen ja vahva.
Se teki meistä vahvempia.
He symbolisoivat tämän bisneksen muutosta:
Anelkat olivat kuin perheen omistama kauppa,
jonka ympärillä häärii joukko ahneita supermarketteja.
Veljien väitettiin manipuloivan häntä.
Mutta 20-vuotiaasta saakka hän teki omat päätöksensä.
Hän lähti Englantiin, koska ei saanut pelata Pariisissa.
Arsenalista hän lähti, vaikka veljet neuvoivat jäämään.
Real Madrid on maailman parhaita seuroja,
eikä sinne mennä rahan vuoksi.
Sinne mennään, koska seura kaikkine titteleineen on maailman paras.
Varokaa! -Nicolas!
No niin.
Madridissa oli ihan hullua. Paljon mediaa ja faneja.
Varokaa nyt. -Mennään.
Hän on Real Madridin kallein hankinta.
Haluamme taata seuran urheilumenestyksen.
Se oli kaikkien aikojen kallein siirto, 220 miljoonaa frangia.
Mbappé ja Neymar yhteensä.
En odottanut teitä olevan näin paljon.
Olen iloinen tästä vastaanotosta.
Kun liityin Real Madridiin, ymmärsin mitä on olla tähti.
Inhosin sitä.
Anelka harjoitteli ensimmäisen kerran uuden joukkueensa kanssa.
Anelka houkutteli paikalle suuren yleisön.
Lehdistötilaisuuden jälkeen menin pukuhuoneeseen.
Istuin alas, mutta sitten alkoi tulla muita.
Joku sanoi, että olen hänen paikallaan. Kysyin voinko istua tuohon.
"Joo, anna mennä vain." Seuraava sanoi samat jutut. Se toistui varmaan 20 kertaa.
Hän sai juuri ja juuri lainattua harjoitteluasun.
Mieti, että Neymar tulisi PSG:hen eikö saisi seuran asua. Kovaa touhua.
Mietin: "Mitä minä täällä teen? Muut ovat vihamielisiä."
Se päivä oli alkusoittoa oikealle painajaiselle.
Päivän kovin uutinen... -Kaikki haluavat nähdä Anelkan.
Hän ei saa tuottaa pettymystä.
Paineet olivat kovat alusta saakka.
Näin lehtien kannet ja niissä oli nimeni tai kuvani päivästä toiseen.
La Ligan kalleimmalla pelaajalla mitäänsanomaton debyytti.
Arsenalissa 18 maalia, La Ligassa ei vielä mitään.
Kentällä ei sujunut. En voinut olla rauhassa missään.
En voinut tehdä mitään tai mennä minnekään.
Kaikkea kommentoidaan. Ostokseni ruoditaan seuraavan päivän lehdissä.
Kuvaajat kuvasivat jopa ikkunoista sisään.
Se oli kamalaa. Meille kaikille. Hän lukittautui asuntoonsa.
Mekin pidimme aina verhot edessä. Aivan sietämätöntä.
Sain paniikkikohtauksenkin. Kiljuin ja huusin ihan hulluna.
Yhdessä vaiheessa luulin hänen lopettavan jalkapallon.
ANELKA ON MASENTUNUT
ANELKA KÄRSII HUIJAAKO ANELKA?
Real Madridissa pelaajalta odotetaan paljon.
Media pyytää olemaan avoin, mutta minä en ollut.
Ehkä siihen vaikutti se,
että minua ei hyväksytty joukkueen jäseneksi.
Pärjäsin keskinkertaisesti. En saanut mediaa puolelleni.
MADRID MARCA-LEHDEN TOIMITUS
Minut kutsuttiin Marcan toimitukseen.
Halusin antaa heille jotain, koska yleensä en juuri puhunut heille.
Toimittaja pyysi häntä pelaamaan FIFA-konsolipeliä.
Pelasin sitä ja tein maalin. Atléticoa vastaan kai.
Seuraavan päivän otsikko oli: "Anelka osui vihdoin - konsolipelissä".
AVAUSMAALI
Se oli ansa. En tajunnut sitä silloin. Jälkikäteen... minä mokasin.
En uskonut, että se olisi niin raakaa.
Sen jälkeen mietin: "Okei, selvä. Käy se näinkin.
Halusin antaa teille edes jotain.
Tulin vastaan, yritin lähestyä, mutta löitte saman tien. Enää ette saa mitään."
BRASILIA SEURAJOUKKUEIDEN MAAILMANTURNAUS
ANELKA EI OLE TEHNYT MAALIA OLTUAAN REALISSA VIISI KUUKAUTTA
Brasiliassa olimme kaukana mediasta ja paineista -
ja se antoi minulle uusia voimia.
Brasiliassa jaoin maalikuninkuuden legendaarisen Romárion kanssa. Kelpasi.
Ysipaikan pelaaja kaipaa vastuuta ja luottoa,
jotta voi tehdä parhaansa.
MADRID ESPANJA
Tällä viikolla pelataan Barça - Real Madrid eli otteluiden ottelu.
Morientes. Madridilla on paikka...
Maali. -Anelka tekee!
Olin iloinen.
Tärkeä maali valkopaitaiselle Real Madridille!
Seuraavassa pelissä en onnistunut. Minut heitettiin penkille.
Ennen harjoituksia sanoin valmentajille: "Meidän täytyy jutella."
He vastasivat: "Harjoitusten jälkeen." Halusin puhua ennen.
He eivät taipuneet.
En sulattanut heidän reaktiotaan.
Heillä oli huono asenne. Päätin antaa samalla mitalla takaisin.
Ryhdyin sotaan, koska olin halunnut vain jutella.
Olin taas se vanha lähiön poika, en todellakaan mikään viilipytty.
Okei. Soditaan sitten.
Madridin Nicolas Anelkalta kuultiin yllättävä ilmoitus.
Ranskalainen yllätti... -Hän kieltäytyi harjoittelemasta.
En mennyt harjoituksiin. Sain kutsun johdon eteen.
Seurajohtaja ilmoitti: "Olisi parempi harjoitella huomenna."
Vastasin: "Se nähdään huomenna."
Hän ei harjoitellut eilen. Tänään hänen piti olla Ciudad Deportivassa klo 11.
Sen sijaan hän antoi haastattelun Ranskan televisiolle -
ja potki palloa takapihallaan.
Lorenzo Sanz ja Real Madrid ovat liemessä.
Jälleen he syyttivät kaikesta minua, vaikka pyysin heiltä vain,
että saisin keskittyä jalkapalloon.
Halusin todistaa, että minusta on pelaamaan Real Madridille.
Aina kun syntyi valtataistelu, Nicolas oli väärällä puolella.
Hän ryhtyi lakkoon. Kieltäytyi harjoittelusta, vaati selitystä.
Valmentajat sanoivat, että puhutaan harjoitusten jälkeen.
Anelka tokaisi menevänsä mieluummin vaikka myymään televisioita.
Ihailen häntä. Sitä, millainen hän on ihmisenä.
Hän toisteli jotain, mikä sai minut nauramaan: "Olen Trappesin poikia."
ANELKA HYLLYTETTIIN 45 PÄIVÄKSI JA HÄN SAI 350 000 EURON SAKON
HÄN PÄÄTTI LÄHTEÄ KÄYMÄÄN KOTONA
En ole ollut Pariisissa aikoihin. Hienoa olla taas täällä.
Näen perhettä ja ystäviä, pidän vähän hauskaa.
Hän on hyvä tyyppi.
Rehellinen.
Uskollinen.
Hän osoittaa lojaaliutensa.
Joskus hän menee suuttuessaan liian pitkälle,
kuten kaikki, jotka patoavat ongelmiaan.
Kun he sitten räjähtävät, homma karkaa hieman lapasesta.
Ja sitten heidät määrätään sivuun.
NICOLAS ANELKA PYYTÄÄ ANTEEKSI JA PALAA HARJOITUKSIIN
Paluu oli todella hankalaa, koska pelaajat olivat minua vastaan.
Moni halusi näyttää sen kentällä, mutta olin tottunut fyysisyyteen Englannissa.
Kentällä oli monenlaista haastoa ja kamppailua,
mutta sen jälkeen kaikki loksahteli paikoilleen.
Mestareiden liiga jatkuu illalla. Bayern München kohtaa Real Madridin.
Välieriä seuraa koko maailma. Kovat panokset, voit ratkaista isoja asioita.
Syöttö Anelkalle. Real Madrid tekee maalin!
Olin iloinen, että minut valittiin myös Mestareiden liigaan.
Hän ratkaisi Bayern-välierät vaikean ajanjakson jälkeen,
sillä hänhän oli ollut penkitettynä pari kuukautta aikaisemmin.
TOINEN OSAOTTELU
SUUKKOJA
ANELKAN SUURI ILTA
FINAALI
Espanjan juhlaa Pariisissa! Mestareiden liigan finaali!
Nicolas Anelka pitää palloa. Anelka syöttää taakseen...
Michel jatkaa ja Morientes osuu! Maali!
Ottelu päättyy aivan pian. Real Madrid on Euroopan mestari!
24.5.2000! Madridin suuri päivä! Se on siinä!
Nicolas Anelka, jonka nimeä fanit huusivat hänen kävellessään kentältä...
Madridin kahdeksikko on totta!
Autoin Real Madridin kahdeksanteen voittoon. Olen ylpeä siitä.
Se kausi ei alkanut mitenkään helposti,
ja jalkapallon ulkopuolellakin sujui huonosti. Hän näytti kaikille.
En saanut aikaan paljoakaan. Olisin halunnut saavuttaa paljon enemmän.
En ollut kovin hyvä. Tapahtui kaikenlaista. Jäi hampaankoloon.
Nyt tuumin, että jos haluaa pelata Realissa,
pitää olla valmis uhrauksiin. En tajunnut sitä.
Olisin voinut jättää jotain sanomatta.
Kun tekee jotain ensimmäistä kertaa, ei tiedä kaikkea.
Olin urani alussa. Ehkä liiankin alussa.
En arvostanut niitä hetkiä tarpeeksi.
Sehän jäi ainoaksi voitokseni.
Vanhempana ymmärtää oikeasti mitä Mestareiden liiga tarkoittaa.
Se on vaikea voittaa, kaikki haluavat voittaa sen.
Vanhempana sitä juhlisi ihan eri lailla.
Mitähän tässä on...
Tämän tiedän.
Vähän ruosteessa, mutta...
Mestareiden liiga... Tässä!
Real Madrid. 2000-2001, kai.
Hienoa. -Kausi oli 1999-2000.
Niinkö? -Joo.
1999-2000? -Niin.
Minä voitin sen 2002-2004. Kaksi vuotta putkeen.
KESÄKUUSSA 2000 ANELKA PELAA RANSKAN MAAJOUKKUEESSA -
EUROOPAN-MESTARUUSKISOISSA
Olin voittanut Mestareiden liigan. Pääsin jälleen mukaan maajoukkueeseen.
RANSKA - TANSKA 11.6.2000
1998 olimme maailmanmestareita.
Se oli hienoa, mutta kaikki janosivat lisää.
Joukkueessa oli kaksi nuorukaista Pariisin lähiöistä.
Molemmat pelasivat hyökkääjinä.
Pallo on Anelkalla, joka kääntyy...
Ja tasoitusmaalin iskee Thierry Henry!
En ollut kovin hyvässä kunnossa.
En jaksanut pelata peräkkäisiä otteluita.
Hän pelasi monta peliä, mutta ei finaalia.
Moni muistaakin Pirèsin ja Wiltordin, jotka pääsivät vaihdosta kentälle.
ROTTERDAM ALANKOMAAT
EM-kisojen loppuottelu alkaa. -Ranska vastaan Italia.
Pirès syöttää ja Trezeguet iskee!
Kyllä! -Trezeguet!
Kultainen maali! Suurenmoista!
Euro 2000 oli urani huippu.
Olimme voittamattomia.
Tuntuu hyvältä pelata niin hyvin.
Kun menee huonosti tai pelaa surkeasti...
Olen jalkapalloilija. En ollut siellä pitämässä hauskaa.
Haluan onnistua kentällä. Siellä en onnistunut.
Olinhan minä mukana, mutta en tuonut siihen mitään.
Jos voisin poistaa sen saavutuksistani, tekisin sen. Ilman muuta.
Voitto hinnalla millä hyvänsä ei kelpaa hänelle. Tavalla on väliä.
Hän ei osaa teeskennellä tyytyväistä.
Hän on oma itsensä. Minä olen ihan toista maata.
Minä osaan hymyillä surullisenakin.
Tapasimme aika nuorina. Hän oli 19. Olen vähän vanhempi. Olin 21.
Hän pelasi jalkapalloa ja minä tanssin.
Hän oli juuri siirtymässä Madridiin, ja minulle se kaikki oli...
En ihan tajunnut sitä pyöritystä.
Kun tapasimme, ulkona oli aina lauma toimittajia.
Olemme olleet yhdessä yli 10 vuotta. On tärkeää olla puolison kanssa ystäviä.
Jos aikoo viettää loppuelämän yhdessä,
niin eihän siitä tule mitään ilman ystävyyttä ja rakkautta.
Hyvä suhde vaatii sen perustan.
Joo!
Hieno! Kyllä!
Hän ei osaa palauttaa sitä. Se on hänen heikko kohtansa!
Laita jalka näin. Anna mennä. Hienoa!
En osannut kuvitella tällaista. Olemme perhe,
lapset kasvavat kovaa vauhtia...
Hyvä! Siinä!
Olemme kasvaneet.
Lapset ovat hieno lahja. Muuttavat koko elämän.
Et elä itsellesi, vaan lapsillesi.
Saanko pusun? Hiekkaisen pusun?
Sanon heille "rakastan sinua" joka päivä. En halua heidän unohtavan sitä.
Haluan heidänkin pystyvän sanomaan sen minulle aikuisina.
Kaikki hyvin? -Joo.
Omien vanhempieni kanssa...
Meille on vaikeata sanoa toisillemme "rakastan sinua".
Siis isäni ja äitini kanssa...
Niinpä halusin...
Ajattelen niin, mutta se on vaikea sanoa. Se on jotenkin hankalaa.
Ehkä se on puuttunut minulta aina.
Ehkä juuri siksi olen halunnut tehdä asioita...
Eri lailla.
Halusin osoittaa tunteeni lapsilleni,
jotta heidän ei ikinä tarvitsisi häpeillä tunteistaan puhumista.
Toivon, että kun heillä toivottavasti joskus on omia lapsia,
he tekevät samoin, koska on ihan mahtavaa sanoa lapselle,
että rakastaa häntä ja hän sanoo saman takaisin.
Ei ole kauniimpaa.
VUONNA 2000 ANELKA SIIRTYI MADRIDISTA PSG:HEN 35 MILJOONALLA EUROLLA
SE OLI KALLEIN RANSKALAINEN SIIRTO
PUOLENTOISTA KAUDEN HANKALAN RUPEAMAN JÄLKEEN HÄN SIIRTYI LIVERPOOLIIN
LIVERPOOL ENGLANTI
Nicolas Anelkan paluuta Englantiin juhlitaan Liverpoolissa.
Historiallinen seura, Beatlesin kotikaupunki.
Ei kaikkein kaunein kaupunki, mutta hyvin omaleimainen ilmapiiri.
Valmentajakin oli ranskalainen, Gérard Houllier.
Heskey antaa mennä Murphylle... Anelka! Liverpool on tasoissa!
Liverpoolista hän ilmoitti: "Doug, löysin paikkani."
Kaikki oli täydellistä: kaupunki, ilmapiiri...
Fanit olivat tyytyväisiä minuun ja minä kaikkeen.
Nicolas Anelka! Kyllä!
Englantilainen futis on mahtavaa. Se sopii minulle.
Michael Owen... Hän hakee Anelkaa.
Se kaikki näkyi pelissäni. Sain elää normaalia elämää.
Viides!
Se oli täydellinen seura minulle. Hyvä tilaisuus.
Ensimmäinen liigamaali...
Kauden jälkeen ei kuitenkaan kuulunut mitään. En saanut sopimustarjousta.
Pelasin niin hyvin, että moni muu seura oli kiinnostunut.
Jälleen pettymys Nicolas Anelkalle.
Liverpoolin valmentaja Gérard Houllier on päättänyt luopua Anelkasta.
En pitänyt siitä, että kun meillä oli optio jatkosta,
hänen veljensä olivat yhteydessä muihin seuroihin myyntimielessä.
En arvostanut sitä. Se ei ollut reilua peliä.
Ovi oli auki Liverpoolille.
Sanoin moneen kertaan haluavani jatkaa Liverpoolissa.
Odotin pitkään. Ei mitään.
Fanit luulevat, etten halunnut jäädä.
Ei se siitä ollut kiinni. Halusinhan minä.
Minulle se oli aika traagista,
sillä, suoraan sanoen,
se oli seura, jossa olisin voinut saavuttaa vaikka mitä.
Se meni mönkään ei-jalkapalloilullisista syistä.
Enemmänkin oli kyse kulttuurieroista.
Nico on ristiriitainen kaveri. Varautuneisuus voi vaikuttaa tylyltä.
Osa tulkitsee sen kopeudeksi.
Hänellä on hyvin vahva luonne,
varsinkin kun on kyse omien mielipiteiden esittämisestä.
Toisinaan hän on eri mieltä kaikkien muiden kanssa eikä välitä hierarkiasta.
MANCHESTER ENGLANTI
Nicolas Anelkan kurssi on laskussa.
PSG neuvottelee molempien Manchesterin seurojen kanssa -
ja siirron arvoksi arvioidaan vajaat 20 miljoonaa.
Hyvästä Liverpoolin kaudesta huolimatta kiinnostusta ei ollut.
Tein sopimuksen Cityn kanssa ja ajattelin: "En kelvannut muualle.
Taas mennään."
Fowler... Wright-Phillips... Nicolas Anelka!
Manchester City voittaa!
Gérard Houllier hylkäsi hänet ja tässä on Anelkan vastaus!
Tein maaleja, onnistuin hyvin, tutustuin valmentaja Keeganiin.
Meillä oli hyvät välit. Menin eteenpäin.
Kun muut eivät ole niin hyviä, on onnistuttava maalinteossa.
On saatava ihmiset puhumaan, että hän ansaitsisi parempaa.
Anelkan ongelma on sama kuin muillakin nuorena menestyneillä.
Jos on tähti jo alle 20-vuotiaana, voi tyytyä tekemään liian vähän.
Ehkä häntä ei aina osattu rohkaista oikealla tavalla.
Olihan hänellä silti upea ura. Mutta jos minulta kysytään -
olisiko hänestä ollut vielä parempaan, niin ilman muuta olisi.
ANELKAA EI KUTSUTA VUODEN 2002 MM-JOUKKUEESEEN
HIEMAN MYÖHEMMIN -
UUSI VALMENTAJA SANTINI TAPAA ANELKAN MANCHESTERISSA
Jälleen kerran siinä oli kaikenlaista hässäkkää.
Jacques Santini tuli tapaamaan minua United-peliin eli derbyyn.
Pelasin tosi hyvin, tein maalinkin. Voitimme muistaakseni 3-1.
...Citylle. Pallo tulee Anelkalle!
Jacques Santini tuli pukuhuoneeseen ja sanoi:
"Ellen valitse sinua, se johtuu siitä, etten tunne sinua."
Mitä hän sitten siellä teki?
Olen pelannut PSG:ssä, Arsenalissa,
Real Madridissa, Liverpoolissa...
Ja ukko ei tunne minua?
Ei. Senkö hän tuli kertomaan? Otin sen aika huonosti.
Tein hänelle selväksi, että hän voi jättää minut rauhaan.
Nicolas Anelka kieltäytyi kutsusta maajoukkueeseen.
Jacques Santini kutsui hänet keskiviikon Jugoslavia-peliin,
mutta Cityn pelaaja epäilee valintansa aitoutta.
Anelka ilmoitti, että valmentaja saa luvan rukoilla häntä takaisin.
Hän ei usko maajoukkueuransa jatkoon.
Jos hänestä tuntuu, etten minä luota häneen,
niin sitten Nicolas Anelka on tehnyt päätöksen,
joka koskee vain häntä itseään, ei muita pelaajia eikä valmentajaa.
Häneltä odotettiin anteeksipyyntöä, mutta hän pysyi vaiti.
Hän on sitkeä, hän pitää linjansa.
Kun hän päättää jotain, hän tekee sen. Ihmiset eivät ymmärrä sitä.
Anelkaa pidetään pelaajana, jolla tulee kahnausta valmentajien kanssa.
Hän synnyttää aina puheita. Uran pahin skandaali syntyi -
hänen pelatessaan West Bromwich Albionissa.
BIRMINGHAM ENGLANTI
Palasin minulle tutun Steve Clarken alaisuuteen.
Meillä sujui Chelseassakin, joten ajattelin, että miksipä ei.
Kaikki odottivat ensimmäistä peliä, se oli kotipeli.
Tilanne oli 0-0, kun Clarke otti minut vaihtoon 70 minuutin kohdalla.
Olin joukkueen tähti. Harjoituspeleissä tein kaikki maalimme.
Se vaihto oli tapa osoittaa yleisölle,
että kärkipelaaja ei ollut saanut mitään aikaan.
Merkki kunnioituksen ja luottamuksen puutteesta.
Olin 34. Kun valmentaja tekee niin kauden avauksessa...
En enää puhunut hänelle. Päätin, että annan hänen pelata peliään.
Hän ei pannut minua kentälle. Kävi se, mitä aina käy.
Kikkailu kostautuu. Viisi peliä, viisi tappiota. Ciao.
CLARKE ULOS
Pääsin kentälle ja heti ekassa pelissä Clarken lähdön jälkeen... tein maalin.
Sitten juhlin maalia.
Sitä ei tiedetä, koska en ole puhunut Steve Clarkesta,
mutta se quenelle-tuuletus oli hänelle.
"Et peluuttanut minua. Sinä lähdit ja katso mitä tapahtui.
Minä pelasin ja tein maalin. Revi siitä.
Ja haistapa paska."
Hän teki Dieudonnén tunnetuksi nostaman quenelle-tervehdyksen.
Uhman merkiksikö? Jonkinlaisena natsieleenä?
Oliko se antisemitistinen ele?
Asuin Birminghamissa. En nähnyt Ranskan tv:tä.
Netissä en huomannut sen kummempaa. En tiennyt hullunmyllystä.
Dieudonné on antisemitisti, tietää François Hollande.
Hollande tukee sisäministeri Vallsia, joka haluaa kieltää koomikon keikat.
ANTISEMITISMI ON DIEUDONNÉN ELANTO
Pari ranskalaistoimittajaa sanoi, että hän teki quenelle-tervehdyksen.
West Brom kuuli asiasta. PR-ihmiset tajusivat, että ongelmia tulee.
ALISUORITTAJA
Ennen tätä britit eivät tienneet Dieudonnésta tai quenellesta mitään.
Nyt molemmat ovat otsikoissa, joissa toistuu sana "järkytys".
Kielsin tehneeni antisemitistisen eleen. Ei se ollut sellainen.
Kaikkea muuta. Olihan se yllätys.
On hyvä, että sellaiseen puututaan.
No hyvä. Todistakaa se sitten.
Englannissa oli samaan aikaan -
kaikenlaisia ongelmia kentillä ja niiden ulkopuolella.
Oli rasismia ja muuta. Jalkapalloliiton oli toimittava.
Nicolas Anelka sai eilen rangaistuksen:
viiden ottelun pelikielto ja 100 000 euron sakko.
Rangaistuksesta päätti liitto.
Käsittely kesti kaksi päivää. Tuomio:
En ole antisemitisti, mutta ele oli antisemitistinen.
Sain pelikieltoa ja sakot.
Tiedämme kyllä miksi. Koska oli pakko.
Mutta en ollut syyllinen.
Ei ikinä ongelmia juutalaisten kanssa.
Miksi miettisin juutalaisia tehtyäni maalin?
Miksi?
Siinä mentiin liian pitkälle.
Eihän se edes tapahtunut synagogan edessä -
tai holokaustimuistomerkin lähellä.
He sanoivat sen itse: en ole antisemitisti.
Ja kun en ole, asian pitäisi olla sillä selvä.
Olen aina elänyt täysillä. Annan aina 200 %.
Haluan kuulla raa'an totuuden. Tässä ammatissa niin ei käynyt.
Pysyin omassani.
Meitä ei ole monta, mutta tiedän kuka on kuka.
Tämä on minun rantani. Isoäiti asuu lähellä.
Täällä me pidimme hauskaa, sukeltelimme ja potkimme palloa.
Olimme Pariisista. Siellä ei ole rantaa. Täällä oli aina kiva käydä,
nähdä kaikki serkut, koko suku, ja olla näin lähellä merta.
Tämä on jäänyt tyhjilleen. Tässä oli keittiö. Liesi on vielä täällä.
Tässä hän teki ruokaa.
Tämä oli isoäitini koti.
Aina, kun tulen Martiniquelle, käyn täällä.
Koimme uskomattomia juttuja. Meillä tarkoitan perhettäni.
Veljiäni, vanhempiani ja serkkujeni perheitä.
Asioita, joita emme unohda emmekä osaa selittää.
Tuntui hyvältä olla täällä yhdessä lasteni kanssa.
Minusta tuntui, että he ymmärsivät mitä koin täällä 20 tai 30 vuotta sitten.
Halusin heidän kokevan osan siitä.
Heidänkin taustansa on Länsi-Intiassa.
Maajoukkuekutsu tuli kolmen vuoden tauon jälkeen,
ja hän vastasi Ranskan edustamisen olevan suuri kunnia.
Tarina on upea: uusi valmentaja Raymond Domenech -
valitsi hänet marraskuussa 2005 Martiniquen saarella pelattuun peliin -
Costa Ricaa vastaan.
Ranska ei ollut koskaan pelannut Länsi-Intian alueella.
Vanhempani olivat siellä. Minulla oli paineita.
Sikäläinen yleisö osaa olla hyvin tylyjä ja kriittisiä.
Minun piti onnistua.
En odottanut sellaista.
Ei todellakaan. -Niinpä.
Luulin sen kaiken olevan jo ohi,
koska hänellä oli ollut niin paljon kaikenlaisia vaikeuksia...
Ne hänen viestinsäkin. -Ei häntä enää valita.
Vieira nappaa pallon... Tämä ei ole paitsio ja Anelka viimeistelee!
Ranska tasoittaa!
Anelka onnistuu paluuottelussaan 3,5 vuoden tauon jälkeen.
Se oli hienoa. Pitkästä aikaa maajoukkueessa.
Olin Länsi-Intiassa, tein maalin ja näin koko perheeni. Se oli hienoa.
Ihmiset uskoivat, että Nicolas Anelka näytti epäilijöille -
ja osoitti ansaitsevansa paikan maajoukkueessa.
Vuoden 2006 MM-kisat olivat jo lähellä.
Silti, ihan kuin 1998, kuin 2002,
Nicolas Anelka pettyi jälleen. Kutsua ei kuulunut.
Sellaiset esteet pitää ylittää. Tiesin pystyväni siihen.
Pyrin antamaan kaikkeni kentällä, ja onnistuinkin,
vaikka pelasin veitsi kurkulla koko urani ajan.
Sen pitää tulla sydämestä.
Teen mitä tahansa, teen sen aidosti ja vilpittömästi.
Niin minä haluan toimia.
En juuri puhu jalkapallon ulkopuolisista asioista.
Olen mielelläni hiljaa. Haluan olla... huomaamaton.
Vaikka se olisi vaikeaa. Osa minusta ajattelee niin,
että Jumala on maan päällä ja näkee mitä teet.
En kaipaa muiden arvostelua, en myönteistäkään palautetta.
Jumala tietää mitä teet, ja hyvät teot palkitaan.
VUODET 2004 - 2008 NICOLAS ANELKA PELAA -
FENERBAHÇESSA JA BOLTONISSA
Nicolas Anelka on tottunut kiertämään.
Kuusi seuraa kahdeksaan vuoteen. Nyt hän siirtyy Fenerbahçeen.
Anelka! Anelka!
Hän meni Arsenaliin, vaikka peliaika jäi niukaksi.
Hän meni Real Madridiin. Sama homma. Miten käy Turkissa?
Fanaattinen suhtautuminen seuraan ja jatkuva, ahdistava paine -
toi mieleen Madridin.
Anelka on erinomainen pelaaja,
mutta itse hän uskoi olevansa vielä parempi.
Hänen piti aina todistaa jotain. Todistaa olevansa kova.
Anelka! Upea maali!
LONTOO ENGLANTI
Nicolas Anelka on taas huippuseurassa.
Ranskalaishyökkääjä siirtyi Boltonista Chelseaan.
Siirtosummaksi arvioidaan 21 miljoonaa.
Chelsea oli juuri voittanut mestaruuden kahdesti.
Chelsea pelasi Mestareiden liigaa.
Kun kuulin, että Chelsea on kiinnostunut,
olin saman tien valmis siirtoon.
Seurassa ei ollut samaa perheen tuntua, historiaa -
ja perinteitä kuin Arsenalissa.
Se oli houkutteleva ja tuottoisa työpaikka.
Hänen hieman viileä persoonansa sopi Chelseaan hyvin.
Anelka tuuraa Drogbaa, joka pelaa Afrikan mestaruudesta.
Seurasin pelejä. Halusin nähdä miten se sujuu.
Kyselin muilta pelaajilta ovatko he ottaneet hänet hyvin vastaan.
Chelsea kaipasi tehokasta hyökkääjää ja Anelkassa se sai etsimänsä.
Anelka pääsee näyttämään taitonsa Valioliigassa ja Mestareiden liigassa.
MOSKOVA VENÄJÄ
Tämän jokainen jalkapallofani haluaa nähdä:
Mestareiden liigan finaali Moskovassa.
Vastakkain englantilaiset Manchester United ja Chelsea.
Olimme silloin yksi maailman parhaista.
Chelsea halusi voittaa.
Samoin Unitedin fanit, joita oli paikalla kymmeniätuhansia.
1-1. Seuraa rangaistuspotkukilpailu.
Siinä hetkessä oli valtava lataus.
Kentällä oli maailman parhaimmistoa: Rooney, Carrick, Ronaldo...
Koko maailma seuraa.
Pysähtyy... Čech torjuu itsensä Ronaldon!
Katsoin ja rukoilin.
John ei onnistunut ja mietin, että nyt voi käydä huonosti.
John olisi voinut ratkaista koko homman.
Mutta se jatkui. Hävisimme vähän myöhemmin.
Ei näytä tyytyväiseltä.
Näin, että hän jännitti. Se oli tiukka paikka.
Hän torjui, peli päättyi. Sinetöin seuramme kohtalon.
Ja presidenttimme oli venäläinen.
Se sattui. Pahasti.
Valitettavasti kilpaurheilija muistaa erityisesti hävityt pelit.
Hävityt finaalit. Ne eivät unohdu. Niistä jää pysyvä jälki.
Tunsin itseni petturiksi.
En kuulunut sinne.
Tulin kesken kauden. Se epäonnistuminen musersi minut.
Se tappoi urani Chelseassa.
Vaikka onnistuin sen jälkeen,
en päässyt sen mokan yli. En ole päässyt vieläkään.
Sen oikea Nicon näkee, kun on hänen kanssaan päivästä toiseen.
Ihmiset eivät tiedä millainen hän on.
Se sattuu. Ja tulee sattumaan aina.
Se tappio lähensi meitä. Joukkueesta tuli yhtenäisempi.
Hän palasi vahvempana.
Anelka voittaa kaksinkamppailun.
Hienosti ohi. Nyt tulee paikka...
Hyvänen aika! -Mikä maali!
Nicolas Anelka jaksoi odottaa tilaisuutta -
nousta maalipörssin kärkeen. Nyt hän johtaa Ronaldoa yhdellä.
Hän kypsyi hyökkääjänä. Chelsea oli hieman valmiimpi -
luomaan hänelle paikkoja syöttötaitoisen keskikentän ansiosta.
Hänelle ei löytynyt pysäyttäjää.
Mikä päivä Chelsealle! Liigan mestaruuspokaali tulee Bridgelle!
ANELKAN KUVIA
Chelsea pelasi mahtavasti ja voitti useita palkintoja. Heillä oli henki päällä.
Moskovan katkera kalkki oli antanut voimia.
Hän täytti 30. Yleensä silloin ollaan huipulla.
Jalkapalloilijoista sanotaan, että 28-30-vuotiaana -
pelaaja on yleensä parhaimmillaan.
DUBLIN IRLANTI
Urheilu-uutisia. Ranska ylsi voittoon Dublinissa.
Ranska vei MM-karsintaottelun 1-0 Anelkan toisen puoliajan maalilla.
Ranskan pääsy kisoihin ratkeaa keskiviikon pelissä.
Olin ajatellut jäädä pois MM-kisojen jälkeen.
Jos karsiutuisimme, se jäisi minun ja Titin viimeiseksi maajoukkuepeliksi.
Mietimme: "Se voi olla viimeinen pelimme.
Ihan hullua. Pakko voittaa tai tämä oli tässä."
Pelissä kävi sitten niin, että kamppailutilanteessa -
Titi koski palloon kädellään.
Siitä syntyi Williamin maali.
Selvitimme karsinnat. Olimme tyytyväisiä.
Hässäkkä alkoi seuraavana päivänä.
Henryn käsi. Käsipalloa! Ei syytä aplodeihin.
Ranska pääsi kisoihin. Seurasin Thierry Henryn mediakohtelua.
Hän nosti Ranskan kisoihin, mutta hänet teilattiin.
Ranska sai mahdollisuuden. Siniset matkaavat Etelä-Afrikkaan.
En voi iloita sitä. Se on hankala juttu.
Odotin sitä muiden maiden medialta, mutta että Ranskankin?
Odotimme saavamme tukea. Toisin kävi.
Meidät teurastettiin. Kaikki tuomitsivat meidät.
Hän uhrautui maansa puolesta -
ja sai meidät MM-kisoihin. Sitten hänen päälleen syljettiin.
Ei se helppoa ole. Mutta sen kanssa on elettävä ja mentävä eteenpäin.
Vatalle se oli okei.
1990 BENFICA VS MARSEILLE
Maradonalla se oli "Jumalan käsi".
Mutta Thierry Henrylla... se onkin käsi helvetistä.
Ranska selvisi juuri ja juuri.
Pian alettiin puhua valmentajan asemasta.
Osa pelaajista oli uransa lopussa.
Kaikki viittasi kriisiin, joka puhkeaisi milloin hyvänsä.
LONTOO ENGLANTI
Ennen kisoja valmentaja tuli Lontooseen tapaamaan Nicoa.
Söimme kakkuakin. Muistan sen hyvin.
Puhuimme asemastani kentällä.
Mietin kuunnellessani, että perhana, hänhän luottaa Nicoon.
Valmentaja halusi hänet kärkeen. Nico vastasi:
"Sopiihan se, mutta tunnet pelityylini.
Jos haluat pelaajan, joka pysyy kärjessä, se en voi olla minä."
KAKSI VIIKKOA KISOIHIN
Ranskan maajoukkue saapui Afrikan mantereelle, Tunisiaan,
toiseen harjoituspeliinsä.
Tunisian harjoitusleirille pääsivät myös perheet ja ystävät.
Nico kutsui minut. En tiedä haluaako hän, että kerron,
mutta kerron silti, sillä ihmisten pitää tietää.
Hän halusi lopettaa, pois joukkueesta.
Harjoituspeleissä en koskenut palloon. En lainkaan.
Ei ollut refleksinomaisia liikkeitä pelaajien kesken.
Tiesin, että kisojen alkaessa...
Emme olleet rakentaneet luottamusta, en ollut tehnyt maalia tai muutakaan.
Se ei tuntunut hyvältä.
Istuimme samassa pöydässä Pat Évran ja Titi Henryn kanssa.
Hän sanoi haluavansa pois. Hän tunsi, että homma ei toimisi.
Sanoin: "Nico, älä ole hölmö."
Hän vannoi, että jotain tapahtuisi.
He saivat minut jäämään, mutta...
Ranskan viimeinen harjoituspeli päättyy.
Tappio on pettymys ja antaa aihetta huoleen.
Nyt ei pidä hötkyillä vain koska hävisimme harjoituspelin.
Olen minäkin pettynyt,
mutta MM-kisat alkavat vasta 11.6.
Hän oli oikeassa. Valmentaja päättää asioista.
Hän puolusti strategiaansa. Yritimme keskustella hänen kanssaan.
Hän pysyi omassa systeemissään. Sitten kävi niin kuin kävi.
Kello on nyt 5.45 ja maajoukkue on Etelä-Afrikassa.
Oli hienoa päästä kisoihin Afrikkaan.
Vive la France!
Historiallista.
KNYSNA RANSKAN JOUKKUEEN LEIRI
Meillä oli hyvä henki. Halusimme onnistua yhdessä.
Intian valtameri ja Atlantti kohtaavat täällä. Maailma loppuu tähän.
Hyvähenkinen porukka.
Aamiainen kahdeksalta!
KUVAUS: NICOLAS ANELKA
Kippis, William!
Tunnelma oli hieno.
Hyvää iltaa. Maailmanmestaruuskisat alkavat tänään.
Ranskan ensimmäinen peli nähdään heti uutisten jälkeen.
Uskoimme itseemme. Meillä oli erinomaisia pelaajia.
Poikkeuksellisia, monin tavoin.
Jos toimisimme yhdessä, joukkueena, pystyisimme mihin vain.
Uruguay ja France pelasivat 0-0.
Kolme laukausta kohti maalia, monta hukattua paikkaa... Ainakin Gourcuff,
Govou ja varsinkin Anelka alisuorittivat koko illan.
Anelkassa häiritsee eniten hänen asenteensa.
Hänen pitäisi pysyä keskushyökkääjän paikalla,
mutta hän hakee jatkuvasti palloa keskikentältä.
Hän ei noudata ohjeita.
Ratkaisujen piti tulla minulta itseltäni,
ja siksi pudotin välillä alas ja olin tukemassa keskikenttää.
Hain ratkaisuja.
Kärjessä pysyminen ei ollut mikään ratkaisu.
Siellä jäisin vain sen koko tilanteen uhriksi.
Vihaan uhriksi joutumista kentällä.
Tiesin, etten ollut onnistunut, mutta en voinut tehdä mitään.
Ranskan avausvastus Uruguay päätyi lopulta neljänneksi.
Ei Ranska huonosti pelannut, 0-0. Kaikki oli vielä mahdollista.
Enää ei voi hävitä. Voitto tulisi todella tarpeeseen.
Ranskan on tehtävä maali ja mielellään voitettava Meksiko tänään.
Olin turhautunut kävellessäni koppiin. Mietin itsekseni:
"En saa palloja, en löydä ratkaisuja.
Joukkue ei pelaa hyvin. Emme ole vielä tehneet maalia."
Sitten valmentaja mainitsi minun nimeni.
Kun hän sanoi nimeni... Kaikki oma turhautumiseni -
purkautui saman tien, koska...
En pitänyt siitä, että hän mainitsi minut kuin minä yksin olisin syyllinen.
Kuin olisin kaikkien vihollinen, kuin kaikki olisi minun vikani.
Otin sen hyökkäyksenä.
Tunnen Nicon. Hän voi istua aivan rauhallisena, hiiskumatta mitään.
Mutta kun riittävästi hämmentää...
Se oli virhe. Hän tiesi, että olin turhautunut.
Hän tiesi, että olin kuin tulivuori, joka purkautuisi.
Pelaajat tulivat kentälle. Sitten Nico soitti minulle.
Mietin miksi hän soittaa. "Otti minut penkille. Antaa olla."
Tiesin, että jotain oli pielessä.
Hän ei pelannut toista puoliaikaa.
Ei se niin yllättänyt, sillä hän ei ollut onnistunut.
Ranska hävisi Meksikolle 2-0.
Silti jatkoon pääsyyn riittäisi Etelä-Afrikan voittaminen -
kahdella maalilla.
Jotenkin sen aisti, että laiva on menossa kiville -
ja niin kävikin. Se oli fiasko, joka vain laajeni.
Rikettä seuraa sanktio. Yksi tapa on penkittää pelaaja.
Jos on jokin ongelma, siitä voi keskustella -
pelaajan kanssa vaikka pyytämällä hänet juttusille.
Sen voi tehdä heti tai vähän myöhemmin. Mutta nyt ei kuulunut mitään.
Minulle soitti eräs Canal+:n pomo, joka tiesi, että tunnen Nicolas Anelkan.
Koska huhumylly pyöri jo vauhdilla, hän kysyi minulta -
tiesinkö Meksiko-pelin yhteenotosta -
Anelkan ja Domenechin välillä. En tiennyt mitään.
Laitan Anelkalle vitsillä tekstarin,
jossa kysyin onko hän jo sopinut asian Domenechin kanssa.
Yllätyksekseni hän vastasi saman tien:
"LOL. Mistä tiesit?" Kerroin hänelle,
että juttu olisi L'Équipen etusivulla seuraavana päivänä.
Katsoin puhelinta ihmeissäni.
"Mitä että? Mikä on etusivulla? Vitsailetko sinä?"
Hän vastasi: "En vitsaile. L'Équipen etusivu. Huomenna."
Hyvää iltapäivää. Urheilussa tapahtuu taas.
Skandaali ravistelee Ranskan maajoukkuetta.
L'Équipen otsikko revittelee Anelkan haistattelulla Domenechille.
Kaikki Etelä-Afrikassa puhuvat Anelkan tapauksesta.
Hän loukkasi Domenechia.
Mitä sinä iltana oikein tapahtui?
Domenechin kerrotaan käskeneen Anelkaa pelaamaan sovitusti kärjessä.
Anelka haistatti valmentajalle pitkät.
Tieto riidasta on kantautunut myös presidentin korviin.
Jos median tiedot pitävät paikkansa,
niin eihän sellaista voi hyväksyä.
URHEILULEHTI L'ÉQUIPE EI SUOSTUNUT ANTAMAAN
MEILLE HAASTATTELUA
LISÄKSI SE KIELSI MEITÄ NÄYTTÄMÄSTÄ
KUVAA KYSEISESTÄ ETUSIVUSTA
Jos joku loukkaisi valmentajan äitiä...
Sellaista ei voisi panna etusivulle joka päivä. He korottivat panoksia.
He nostivat kierrokset johonkin... avaruuksiin asti!
Paluuta ei ollut. Silkkaa hulluutta.
Ja joukkuehan siinä jäi uhriksi.
Minä ensimmäisenä, mutta muut olivat panttivankeja.
Muut kyselivät mitä oikein on tekeillä. Kaikille pelaajille soiteltiin.
Kaikki halusivat tietää onko se totta ja muuta. Ihan mieletön ralli.
Kun L'Équipe otsikoi sen niin, meidän piti mennä kysymään Anelkalta -
olisiko hän valmis pyytämään anteeksi joukkueelta.
Ja kaiken kaaoksen keskeltä...
Ilmapiiri oli kammottava.
Paketti oli ihan levällään.
Tapasin miehen, joka oli täysin lyöty.
Hän oli täynnä vihaa ja pahaa mieltä siitä,
miten tilanne oli päässyt niin pitkälle.
Hän kertoi oman käsityksensä, kaikki tarinan käänteet, ja sen, miten hänestä...
Miten hän kääntyi Raymondia vastaan. Se ei ollut äkillinen raivokohtaus.
Siinä oli jotakin... Se, joka tuntee Nicolas Anelkan,
tietää, ettei hän räjähdä tyhjästä. Se rakentuu aikansa.
Tärkeintä oli joukkueen etu ja asioiden sopiminen niin,
että muut pystyivät keskittymään turnaukseen -
ja unohtamaan sen tapauksen.
Pat Évra ja Éric Abidal pyysivät valmentajan alakertaan.
Odotimme häntä pitkään, mutta ei hän tullut sinne.
Hän luikki karkuun. Ikävä kyllä. Pakko se on sanoa.
Kaikki etsivät häntä hotellista. Hänen piti tavata Nicolas.
Knysnassa maajoukkue on palannut harjoituksiin.
Nicolas Anelkaa ei näy. Hän on poissa.
Hänet lähetettiin kotiin jalkapalloliiton päätöksellä.
Hän loukkasi valmentajaa eikä pyytänyt anteeksi.
Nicolas Anelka päätettiin erottaa joukkueesta.
Sellaisia sanoja ei voi hyväksyä.
Minut tuntevat tietävät, että jos olisin sanonut sen,
mitä lehtiin painettiin, olisin myöntänyt sen.
Olen aina kantanut vastuun sanomisistani.
"HAISTA PASKA, HUORANPENIKKA!" L'ÉQUIPE, 19.6.2010
Istuin hänen vieressään kopissa. Hän ei missään vaiheessa -
sanonut niin kuin lehdissä sitten kerrottiin.
Hän itse ei koskaan kiistänyt mitään.
Jos haukutte joukkueen surkeaksi, ei siinä mitään, antaa mennä.
Meidät tuomittiin ala-arvoisiksi tai huijareiksi.
Mutta eihän tuollaista voi kirjoittaa!
Aamulla menin ostamaan lehteä. Ne oli myyty loppuun.
Kuvat näyttävät siltä, että kohta tapellaan.
Oikeasti puhuimme kaukana toisistamme. Tilanne kesti kymmenisen sekuntia.
Se oli medialta pahin fiasko ikinä.
Kaikki toimittajat istuivat illat samassa baarissa.
Siellä oli sellainen henki, että jotain tästä on kerrottava.
He tekivät mitä tahtoivat. Sellainen loukkaus etusivulle?
Se ei tule toistumaan.
ILLALLA PELAAJAT KOKOONTUIVAT YHTEEN
Tapasimme pelaajien kesken.
Juttelimme asiasta. Pidin koko juttua todella ikävänä.
"Teidän pitää vain keskittyä otteluun. Jäljellä on yksi peli."
Jos voitamme sen, olemme jatkossa... Puhuin edelleen meistä.
He sanoivat: "Joo, mutta tämä ei ole oikein.
Haluamme tukea sinua, ottaa kantaa tähän."
Vastasin: "Tehkää mitä haluatte, mutta häivyn vielä tänään."
He päättivät yhdessä, että eivät puhu enää medialle -
ja protestina kukaan ei mene harjoituksiin.
Elokuvassa on oltava alku, keskikohta ja loppu.
Ja loppu on onnellinen vain Hollywoodissa.
Muistan heidät. Thierry Henry kantoi Nicon laukkua ja sitten Nico katosi yöhön.
Mitä tuhlausta, ajattelin.
Saatoin hänet parkkipaikalle.
Se ei ollut helppoa. Se otti koville.
Muistelin Clairefontainea.
Sitä kuinka se nuorimies saapui sinne...
En kerro kaikkea, koska osa jää meidän väliseksemme,
mutta... se otti tosi koville.
Se loppui siihen. En voinut enää palata maajoukkueeseen.
Siitä jäi paha maku. Se oli tunteikas hetki.
Joskus vain on hetkiä...
Surullisia hetkiä. Mutta nekin on koettava.
En unohda sitä hetkeä koskaan.
Niin minä lähdin.
Joukkue päätti jäädä bussiin istumaan eikä osallistua harjoituksiin.
Sitten Pat Évra soitti.
"Nico, emme voi tehdä sitä.
Tänne on tulossa lapsia. Maajoukkueen faneja.
Jaamme nimikirjoituksia faneille ja sen jälkeen nousemme taas bussiin."
Sitten kävi niin kuin kävi.
"Kaikki maajoukkueen pelaajat, yksimielisesti,
ilmaisevat vastustavansa jalkapalloliiton päätöstä -
erottaa Nicolas Anelka joukkueesta.
Joukkueen pyynnöstä Anelka pyrki puhumaan asiasta,
mutta ikävä kyllä häntä ei kuultu.
Niinpä joukkue ilmoittaa vastustavansa liiton toimijoita -
ja kieltäytyy osallistumasta päivän harjoituksiin."
Alla pelaajien nimet. Kiitos teille. Näkemiin.
Katsoin sitä televisiosta. Se oli hurjaa, kuin elokuvissa.
Päivän harjoituksissa joukkue vain tervehti fanejaan ja poistui sitten.
Mitä tämä on? -Pelaajat voivat kertoa.
Kysykää heiltä!
Jalkapalloliiton Jean-Louis Valentin poistuu kiihdyksissä paikalta.
Tämä on skandaali. Jätän eroanomukseni.
Kuntovalmentaja Robert Duverne sai juuri tiedon.
Pelaajat eivät harjoittele. Hän on käydä käsiksi Évraan -
ja paiskaa sitten pillinsä pois.
Valmentaja luki joukkueen kirjeen. Toinen erosi.
Kuntokoutsi heitti pillinsä pois ja oli tapella kameroiden edessä.
Bussin kaikki verhot oli vedetty eteen. Se oli kuin panttivankitilanne.
Luulin sitä ensin terrori-iskuksi.
Tiesin, että siitä tulee härdelli, tunsinhan valmentajan.
Halusinkin varoittaa kavereita:
"Olkaa varovaisia hänen kanssaan. Älkää menkö liian pitkälle."
Kaikki valta kumottiin yhden miehen käsiin.
Se Knysnan homma hävettää. Sitten mietin, että se on joukkueurheilua.
Jos koko joukkue toimii niin, siihen on oltava syynsä.
Jalkapallo on yksilöiden joukkuelaji. Jokainen miettii itseään.
KAPINA
Tuntui, että joukkue oli ihan raunioina.
Nykyaikana kaikki menee liian pitkälle: raha, individualismi...
Mitä muuta maajoukkue on kuin nippu liikemiehiä?
Jo PSG:n ajoista asti Anelka ei ole sietänyt haastamista.
Tämä loukkaa muita pelaajia ja faneja. Eikä tämä ole ensimmäinen kerta.
Ja hän on kehunut rakastavansa maajoukkueessa pelaamista.
Olemme nielleet kaiken!
Nicolas Anelkasta on puhuttu kaikenlaista.
Hänen asenteestaan, ylenkatseestaan,
välinpitämättömyydestään maajoukkuetta kohtaan. Roskaa.
Yhtenä harvoista Nico osoitti siinä tilanteessa empatiaa.
Pari viikkoa vaihdoimme ajatuksia.
Mainitsin kisat ja hän pyysi saman tien anteeksi sitä kaikkea.
Kuin hän olisi ollut syyllinen tai jonkinlainen tarinan pahis,
vaikka niin ei todellakaan ollut, kaukana siitä.
Nico ei avaudu kenelle hyvänsä,
pitää monet asiat sisällään ja käsittelee ne yksin.
Mietin kuinka paljon hän siitä kärsiikään ja voisiko häntä auttaa.
Se tässä on tärkeää. Muiden mielipiteen tiedämme jo.
RANSKAN KANSALLISKOKOUS
Terveys- ja urheiluministeri.
Jaan huolenne tästä katastrofista.
Maajoukkue, jossa tällaiset roistot pelottelevat nuorisoamme.
He uskoivat kaiken lukemansa. Muka teki näin ja sanoi noin. Syyllinen kaikkeen.
Se oli aika rajua. Onneksi lapsemme olivat liian nuoria -
ymmärtämään sitä mylläkkää.
Rankkaa se oli hänen vanhemmilleenkin, sillä...
Minä tunnen hänet.
Vanhemmat kärsivät siitä.
Tietysti sillä on väliä mitä Nicosta ajatellaan.
PARIISIN ALIOIKEUS
19.7.2010 NICOLAS ANELKA VIE LEHDEN OIKEUTEEN -
"KUNNIANLOUKKAUKSESTA -
JULKISESSA MEDIASSA"
Otsikko oli järkyttävä. Halusin ratkaisun nimenomaan siitä.
Sanoinko niin, ne kysyivät.
"En. Nuo eivät ole minun sanojani.
Arvioikaa minua vain tuon yhden otsikon osalta."
OTE TUOMIOSTA 1.7.2011:
"LEHDEN OTSIKOINTIPÄÄTÖS,
OLKOONKIN SENSAATIOHAKUINEN,
MAHTUU JOURNALISTIN ILMAISUNVAPAUDEN PIIRIIN"
"SIIHEN VOI KUULUA -
LIIOITTELUA TAI PROVOKAATIOTA"
Tämän jälkeen kenen tahansa suuhun -
voi panna mitä tahansa sanoja ja lisätä loukkauksen -
vailla pelkoa tuomiosta,
kunhan tilanteessa tapahtui jonkinlainen loukkaus.
Toisin sanoen toimittajat voivat nyt -
liittää lausuntoja lainausmerkeissä keneen tahansa -
ja lisätä perään vaikka kuinka törkeitä loukkauksia.
Liioittelu on tämän ennakkopäätöksen myötä laillistettu.
KAHDEKSAN VUODEN KULUTTUA -
DOMENECH JA ANELKA PALAAVAT AIHEESEEN DOKUMENTISSA SÉLECTIONNEURS
Kopissa syntyy tilanteita, joissa puhutaan suut puhtaaksi.
Mutta ei hän sanonut sitä, mikä lehdissä luki.
Sanoin puoliajalla: "Nico, sinun pitää pysyä ylhäällä."
Hän paiskasi kengät lattiaan -
ja huusi: "Hoitaisit paskajoukkueesi kuntoon!"
Ensin hän teki sen, sitten ei tehnytkään. Hän oli sopiva syntipukki.
Sillä tavoin valmentaja hoiti...
Yhtäkkiä kukaan ei puhunut enää peleistä tai huonoista tuloksista.
Kaikki puhuivat vain Anelkasta.
Moni yllättyi hänen sanomisistaan siinä dokumentissa.
Vihdoin hän myönsi, etten sanonut niin.
Mutta raportissaan liitolle hän väitti toisin.
Media taisi tietää siitä, mutta mitään ei tehty.
Kun tuomio tuli ja otsikon arvioitiin olevan herjaava,
kukaan ei enää ollut kiinnostunut asiasta.
Ei jutun juttua. Oli vain pikku-uutinen: "L'Équipe vapautui syytteestä."
Voihan senkin uutisoida,
mutta yhtä lailla olisi voinut kertoa otsikon olleen herjaava.
Jos sellainen väite olisi esitetty -
kenestä tahansa muusta kuin Nicolas Anelkasta,
L'Équipe olisi tuomittu.
ANELKA EI PELAA MAAJOUKKUEESSA ENÄÄ KOSKAAN
69 PELISSÄ HÄN TEKI 14 MAALIA
LONTOO ENGLANTI
Kiitän Jumalaa joka päivä siitä, että lapseni eivät vielä ymmärtäneet -
Etelä-Afrikan turnauksen tapahtumia -
ja muita urani aikaisia tapahtumia.
Minun on väitetty tehneen vaikka mitä.
Keksittyjä juttuja. Paljon kielteistä minusta ja elämästäni.
Ja veljistäni ja heidän tarkoitusperistään.
Paljon onnea vaan, isi!
Onnea!
Yksi, kaksi, kolme!
Hän on herkkä mies, ei vain näytä sitä.
Minusta jalkapallossa pitää näyttää tunteensa.
Muuten sinun sanotaan olevan kylmä ja epäystävällinen.
Luulen, että hän suojeli itseään kaikelta jalkapallon lieveilmiöiltä,
koska tunsi, ettei se ole hänen maailmansa.
Samalla hän saattoi rakentaa eräänlaisen muurin itsensä -
ja yleisön välille.
URANSA AIKANA -
ANELKA ON PELANNUT SEITSEMÄSSÄ MAASSA
Olen onnekas. Olen saanut matkustella.
Ansaitsin paljon rahaa, pääsin tekemään mitä halusin.
Olin 32-vuotias ja halusin rauhoittua vähän.
NYT ANELKA TOIMII VALMENTAJANA
Jotkut luulevat, että jalkapallo on helppoa.
Juuri noin, hienoa!
Ei se ole. Se on hankalaa. On vaikeaa toimia paineiden alaisena,
onnistua illasta toiseen, koko uransa.
Ura ei tarkoita paria vuotta. Se kestää 15-20 vuotta.
Tämä ei ollut paras tie kulkea.
En suosittele tätä.
Mutta tämä on minun tieni.
OMISTETTU JEAN-PHILIPPE ANELKALLE
Tekstitys: Johannes Hyvärinen