Ty kráso.
POMOCNICE
Překlad: Kubzilla www.titulky.com
Ahoj, Millie!
Dobrý den, paní Winchesterová!
-Ráda vás poznávám! -Říkej mi Nino.
Připravila jsem čaj a něco malého na zub.
Je moc brzy na maso se sýrem?
To víš, takhle se snídá v Evropě.
Páni, jsi naprosto... Tohle je...
Víš já...
Mám trochu pocit, že jsi až příliš kvalifikovaná
s tvými zkušenostmi a titulem.
Já vím. Prostě jsem se v tomto povolání našla.
-Vážně? -Záleží na rodině.
Dobrá. A co tě přivádí zpátky do New Yorku?
Chybělo mi to.
Nová Anglie byla super, ale chyběla mi vůně velkoměsta.
Ale víš, že bys musela bydlet tady, že ano?
Zmiňovala jsem to v inzerátu.
Ano, jistě. Samozřejmě.
No teda, tak dobrá.
Mám raději okolí města, nemyslela jsem přímo centrum.
Tam je to šílený.
Naprosto s tebou souhlasím.
Dobrá, náplní práce je organizace, úklid,
lehčí vaření, pokud ti to nevadí.
-Vůbec ne, vařím ráda. -Výtečně.
A k tomu bys mi pomáhala s dcerou.
Jmenuje se Cecilie, Cece.
Je jí teprve sedm, ale je úžasná.
Moc ráda ji poznám.
Tak paráda. Výborně.
Chtěla bys tu provést, aby ses mohla...
...podívat, do čeho jdeš?
Jistě.
A tady je kuchyně.
Můj manžel, Andrew, navrhl celý barák od základů.
-Je to architekt? -Ne, dělá v IT.
Ale je to typický detailista.
Já vím, že ty schody jsou trochu přehnané.
Andrew tvrdí, že se na nich jednou zabiju.
Jsem nemehlo.
To už si rovnou můžu nakreslit obrys těla pod schody.
Na druhé straně domu jsou další, ale méně guggenheimovské.
Pokud rozumíš umění.
-Páni. -Je to Andrewovo doupě,
ale můžeš sem, kdykoli budeš chtít.
Byla bys člen rodiny,
což znamená, že tě donutí poslouchat jeho přednášky
o tom, jak je film Barry Lyndon nedoceněné umělecké dílo.
Tady je další obýváček,
který upřímně moc nepoužíváme.
Opravdu potřebujete služebnou?
Víš, já jsem těhotná.
Takže nebudu mít čas,
abych to tu udržovala v čistotě.
Ale neříkej to Andrewovi, protože je moc brzy,
a chci si být stoprocentně jistá, než mu to řeknu.
Jasně. Gratuluji.
Děkuju.
Tady má pokoj Cece.
Andrew vytvořil miniaturu našeho domu jenom pro ni.
-Není to rozkošné? -To teda.
Prádelna je ve sklepě.
A tady by byla tvoje koupelna.
A pokoj bys měla nahoře.
Asi ti to bude připadat ztísněné,
ale měla bys tam hodně soukromí,
což nám přišlo nejdůležitější.
Ale je tam hodně světla.
Mohla by sis ho zkrášlit.
Pověsit pár plakátů, vystavit nějaké dekorace.
Hudba tu může řvát, jak chce,
protože dole není nic slyšet.
Co na to říkáš?
-Je to perfektní. -Výtečně.
Vítězství!
Ještě mám pár pohovorů, ale chci se rozhodnout brzy.
Tady máš.
-Ale ne, to nemusíte. -Trvám na tom.
Investovala jsi svou energií, časem a benzínem, abys tu byla.
Vážím si toho.
Mám z tebe dobrý pocit, Millie. Opravdu.
Já taky.
Tak já se ti ozvu.
Ta už se neozve.
To bylo naposled, co jsem byla u ní doma.
Jeden telefonát a dojde jí, že celý můj životopis je snůška lží.
Vždyť ani nenosím brýle.
Jen se snažím vypadat solidně.
Je to pitomost.
-Tady máte. -Díky.
Můžu dostat formulář?
Ano, jistě.
-Tady. -Díky.
Bylo mi jasné, že nezavolá.
Proč jsem si vůbec myslela, že mám šanci?
Aspoň jsem z toho vytěžila dvacku.
Nemám ponětí, co budu dělat.
Stáhněte to.
Tady nemůžete spát.
Omlouvám se. Já...
Jela jsem od mamky a přepadla mě únava,
tak jsem tu zastavila, abych si zdřímla. Omlouvám se.
Už mi volá. Můžu to vzít? Určitě vyšiluje.
-Nepište za jízdy. -Nebudu. Slibuju.
-Haló? -Zdravím, mohu mluvit s Millie?
To jsem já. Millie.
Tady Nina Winchesterová.
Volám, abych ti nabídla tu práci.
Pokud máš stále zájem.
Určitě máš tisíce nabídek.
Ne. Teda ano. Moc ráda.
Kdy mám nastoupit?
Pane jo. Co nejdřív?
Co dnes odpoledne?
-Víš co? To zní skvěle. -Paráda.
Už musím jít, tak zatím, Millie.
Ano!
Zdravím!
Já jsem Millie! Pracujete pro Winchesterovi?
Čekají mě, ale nemám kód.
Nino?
Nino, tady Millie.
Nino?
Millie? Millie, Millie!
Vítej. Ahoj. Promiň, chtěla jsem nechat otevřeno.
Chceš pomoct s kufry?
Ani ne, tohle je vše.
-Skvěle. No páni. -No jo.
Zbytek jsem uschovala v pronajatém skladu.
Dobře, to je super. Odnesu ti to nahoru.
Poslyš, musím sesmolit strhující proslov
na schůzi školní rady,
takže budu u sebe v kanceláři.
Ale čistící prostředky jsou v tamté skříňce.
A ještě...
Neměla jsi brýle?
Nenosím je každý den. Mám čočky.
No jo, bez nich ti to sluší víc.
Dobrá tedy.
Budu nahoře.
Bude to pecka, Millie!
Žádné boty na nábytku.
Zdravím. Ahoj.
Ty musíš být Cece.
Já jsem Millie.
Ahoj.
No ahoj. Tak už znáte Millie.
Ahoj, zlatíčko.
Millia s námi bude bydlet
a pomáhat nám s úklidem a vařením.
A víš co ještě? Možná si s tebou zahraje Candy Land,
pokud ji hezky poprosíš.
Bude s námi bydlet?
Ano. Andrew, říkala jsem ti to.
Říkala jsem, že bude bydlet na půdě v pokoji pro hosty.
Nevypadá to tu božsky. Rozhlédni se.
-Děkuji. -No, Millie, tak vítej.
Děkuju.
Máš hlad? Určitě se u stolu najde místo pro čtvrtého.
Ani ne, spíš si půjdu nahoru vybalit svoje věci.
-Víš to jistě? -Pokud vám to nevadí, vrátím se po večeři a sklidím nádobí.
Jistě, zabydli se. Dej si na čas.
Jsme moc rádi, že tě tu máme.
Kdyby ses rozmyslela, dej nám vědět.
Díky.
Už zase jsi objednal z té druhé restaurace.
Ťuky ťuk.
Ahoj. To okno bohužel nejde otevřít.
Ale je tu dobrá ventilace,
takže tu nebudeš mít zadýcháno.
Přinesla jsem ti večeři.
Andrew vždy objedná navíc.
Do ledničky jsem ti dala vodu. Všimla sis?
Ano, a nechci dělat problémy,
jen kdyby bylo možné to okno otevřít,
ať sem proudí vzduch, bylo by to ideální.
Ano, souhlasím. Dobrý nápad.
Vyřídím to údržbářovi.
Dobře, děkuju. To je ten, co stál u branky?
Ne, to je Enzo. Náš zahradník. Toho si nevšímej.
A ještě prosím o klíč k tomu bezpečnostnímu zámku.
Panebože, ano! Ten zámek.
To je děsivý.
Dřív to tu užíval Andrew jako archiv svých dokumentů.
Ale panebože. Zavřené okno, bezpečnostní zámek.
Co jsme to za zrůdy?
Postarám se o to. A než zapomenu...
Mám pro tebe malý dárek.
Všimla jsem si, že je tvůj mobil starší
a chtěla jsem, abys měla tenhle,
protože jsem na něj nahrála kreditku,
aby sis mohla nakoupit, potažmo zaplatit benzín.
Děkuju, postarám se o něj.
Upřímně jsem fakt nadšená, že tu jsi s námi.
Díky.
Mohu tě obejmout?
Děkuju ti, Millie.
Děkuju moc.
Kdybys něco potřebovala, neboj si říct.
Kurva.
Ne, to ne.
Ne, ne, ne.
Nino?
-Kde jsou? -Co hledáš?
Moje poznámky na dnešní schůzi!
Byly na lince, a teď tu nejsou!
-Kde jsou? -O ničem nevím.
Kecy! Tak kde jsou?
-Nino. -Hej!
Co se tu děje?
Millie vyhodila moje poznámky na dnešní schůzi.
Kde sakra jsou?
Nino, podíváme se k tobě.
Mám tam mít proslov,
a teď nemám nic!
-Nino! -Co je?
Nemáš uloženou kopii?
Psala jsem je rukou!
Kurva!
Dělám to tak vždy.
Kde je můj nehet?
No tak. Pojď ke mně.
To nic.
Zhluboka se nadechni.
Dýchej, dýchej.
Dýchej, no tak.
Teď tě zvednu.
Mám nápad. Odvezu Cece do školy,
zatímco ty...
Ty si dáš horkou sprchu.
Pořádně se nasnídáš
a budeš mít celý den, abys napsala svůj proslov.
A ještě si stihneš zajet do salónu.
Zbyde ti moře času na přebarvení odrostů.
-Tak moc tě miluju. -Já miluju tebe.
Příště buď opatrnější.
Zkazila jsi mi celý den.
Omlouvám se.
Je mi to líto.
Tím se netrap. Nevím, co se to s ní poslední dobou děje.
Ona...
Její emoce jsou jak na horské dráze.
To bude těmi hor....
Tím retrográdním Merkurem.
Netipoval bych tě na astro-holku.
Přistižena.
Pomůžu ti s úklidem.
-Je tu binec. -To nic, já to zvládnu.
Běž se nachystat.
Nechci tě zdržovat od Cece.
Děkuju.
Zítra bude líp.
To ti můžu slíbit.
Dobře.
No jo.
Cece, jedeme!
Co tu pohledáváš?
Pracuji tu.
Co tu děláš ty?
Ty...
Úplně nezapadám mezi ostatní maminy ze školy.
Asi mi nedošlo, jak moc se stresuju.
Nejspíš ti všechny ty hormony lezou na mozek.
Samozřejmě jsem nic neprokecla.
Vypadni.
Musím do sprchy. A ty musíš vařit večeři.
No jo.
-Voní to božsky. -To je kuřecí piccata.
To jsem koupila pro Cece.
Ty jsou fantastický, určitě jí budou chutnat.
Dneska si nedala sváču, přitom je to ta nejhladovější ballerínka.
Co kdybys pro ni došla a já to tu dodělám?
Dobře.
Ahoj Cece. Užila sis balet?
Dala by sis džus nebo vodu?
Džus, ale přines čistou skleničku.
Zrovna jsem ji vyndala z myčky.
Džus je výsada. Nepatří do špinavé skleničky.
Jistě že ne.
Vypadá to skvěle.
Že ano, Cece? Lepší než dinosauří nuggetky.
Poslyš Millie, co kdybys se k nám připojila?
Já už jsem po jídle.
Trváme na tom.
Že ano, Cece?
Doufám, že vám bude chutnat.
Dále.
Ahoj.
-Ahoj. -Snad neruším.
Něco ti nesu.
Cece naléhala.
-Je moc milá. -Ano.
Ne, to ne. Tak to ani hovno!
Panebože.
Ráda bych, aby ses tu cítila bezpečně.
To cítím.
Klíč od dveří, jak jsi chtěla.
Děkuju.
Tak jaký byl večer s Andrewem?
Dobrý.
Uvařila jsem kuřecí piccatu.
Je dokonalý, viď?
Předstírá, že má rád moje vaření, i když vím, že nemá.
To je pořádná porce slaniny.
Snažíš se nás zabít?
Kam se řítíš?
Mám volnou sobotu.
Už jsme to řešily.
To ne, dneska tu musíš být.
Prošvihla jsem termín v kadeřnictví,
protože jsi mi vyhodila poznámky.
Vzpomínáš?
Mám schůzku, na kterou musím.
Máš schůzku?
A kvůli čemu?
Stačí mi pár hodin. Pak se vrátím.
Millie, nepřipadá v úvahu.
-Zlato? -Nemůžeš... Co?
Zlatíčko, nic se neděje. Ať jde.
-Ale Andy, máš volný den. -Já vím, právě.
A proto jdeme do parku pouštět draka.
Těšíme se na to celý týden. Dáme si donut, pustíme draka,
a pak máme balet.
Jen běž. Užij si volno.
-Ahoj, mami. -Zatím, miláčku.
Bav se.
Díky.
Jak se ti daří?
Všechno dobrý.
Pořád si vedeš deník?
Ano. Chcete si ho přečíst?
Jen to ne. Mám čtení nad hlavu.
Takže už nepracuješ u Charlieho?
No, tahle nabídka mi spadla do klína.
A bydlím u nich, takže ušetřím za nájem.
To zní moc dobře.
Tady mám adresu a taky nové číslo.
Ta rodina je opravdu skvělá.
Mám fakt štěstí.
Ale určitě je pro tebe těžké poznávat nové lidi,
natož žít s nimi.
Taky jsem se bála,
ale už jsem poznala spoustu skvělých chůviček.
A je mezi nimi nějaký chlap?
Zajímá vás můj milostný život?
Jestli umím zacházet s Tinderem, nebo jestli brouzdám po seznamkách,
páč jsem si dlouho nevrzla?
Ne, jen chci říct, že lidský kontakt je důležitý.
To rozhodně.
Ale téhle pozice se drž, Millie.
A toho bydlení taky.
Obě se budou hodit, abys nemusela dosloužit pět let za mřížemi.
A to bych ti nepřála.
Já si to také nepřeju.
-Ahoj Nino, teď jsem... -Musíš vyzvednout Cece
z baletu. A buď tam včas!
Dobře, a kde to je? Nino?
Co?
Škola baletu.
Baletní kroužek.
Malé děti.
Kurva.
Pravá špička. A pukrle. Otevřít doleva. Noha za tělo.
Výborně, a nohy k sobě!
Perfektní hodina, děkuji!
Utíkejte si pro věci.
Skvělá práce!
-Zdravím. Koho hledáte? -Cece.
Cecilii Winchesterovou.
Jste nová dívka Niny?
-Ano. Millie. Ahoj. -Ahoj.
Ahojky!
Ahoj Cece, přijela jsem pro tebe.
Dneska spím u Emmy.
Plánujeme to týdny. Má s sebou všechny věci.
Tak to si Nina musela rozmyslet, protože mi zrovna volala.
Dobrá, já jí zavolám.
Nino!
Ahoj, tady Patrice.
Je tu tvoje pomocnice. Chce odvézt Cece domů.
Já vím.
Já vím. Vůbec ti to nezazlívám.
Dobrá pomoc se těžko shání.
Chceš si to ověřit?
Bav se.
Vyřešeno. Dobře. Opatruj se. Zatím.
Páni, jsou nádherné.
Jsme rádi, že jste nám je půjčila, matko Winchesterová.
Inu, jsou to starožitné kousky.
Millie.
Říkala jsem ti, že Cece spí u kamarádky.
Nemusela jsi dělat scénu.
Takhle se u tebe doma oblékají služky?
Toto je Andrewova matka. Paní Winchesterová.
Zbavuje se věcí, takže nám přinesla porcelánové talíře.
-Ano. -Nejsou nádherné?
No tak nejsou?
-Jsou. -Já vím.
Andrew je zbožňuje.
Chci, abys je bezpečně uložila,
protože Nina je tak nešikovná, že by je rozbila.
To nemohu popřít.
Andrew!
-Matko! -Andrew, kde máš kravatu?
Já vím. Jsem neformální, promiň.
-Máš krásný účes. -Děkuji drahý.
Ani šedina! Není to...
-Je to, co si myslím? -Ano, to je.
Těším se, až se z nich najím.
Rodinné dědictví.
-Jsem rád, že ho máme. -Já též.
To zasraný okno.
Nádobí je ve dřezu.
Já vím. Nechávám je odmočit.
Válí se tam už tři dny.
Teď už se spíš...
...domů, zatímco všichni jsou ve městě.
Zeptám se jen jed...
Nebudu se ptát, co nabízíš.
Zajdu za Patsy, neva?
Family Feud.
Omlouvám se.
-Nemohla jsem usnout. Už jdu. -Klidně zůstaň.
-Nechci překážet. -Prosím, klidně seď.
Zůstaň tu.
Tenhle pořad miluju.
Já taky.
Viděla jsem jenom ten se Stevem Harveym.
-Vážně? Tohle je klasika. -Jo.
Jmenuje se Richard Dawson. Módní ikona.
-Je to klasa. -Fakt?
-Má parádní kotlety. -To rozhodně.
Páni, moje rodina by předvedla divadlo.
Je to hejno supů.
Obzvlášť matka. A co vůbec vaši?
Mají rádi hry?
Nejsme v kontaktu.
To mě mrzí.
-To musí být těžké. -Ne, to ani ne.
A i kdybychom byli, tohle by je...
...nebavilo.
Jsou celkem prudérní.
Něco ti povím.
Můžeš být v našem týmu.
Budeme tam my dva,
Nina a moje matka.
Niny rodiče nejsou součást party?
Zemřeli, když byla malá.
-To je hrozné. -To jo.
Je to celkem šílené. Uhořeli v domě.
Nikdo nezná příčinu požáru.
Nina utekla, její rodiče ne.
Celkem dlouho si policie myslela, že to ona...
Dokážeš si představit,
že bys s něčím takovým žila celý život.
-To by bylo strašné. -O čem si povídáte?
My o vlku. Ahoj.
Jméno kresleného ptáka.
Proč jsi vzhůru?
Jak to myslíš? Ty taky nespíš.
Koukám na Family Feud.
-Ve dvě ráno? -Chceš se přidat?
Nebodla by ti dávka Dawsona?
Ne, to je dobrý.
-Zlato, jsou dvě ráno. -Dobře.
Tak já jdu spát.
Řekni mi, jak to dopadlo.
Dobrá.
Dobrou noc.
-Hned tam budu. -Dobře.
Kreslený pták, malá Kačko?
-Zbývají tři odpovědi. -Daffy Duck.
Je pozdě, měla bych se prospat.
Tohle dál nejde.
-Cože? -Neklape to.
Takže si sbalíš věci a ráno odjedeš,
než se probudí Cece.
-Aby nebyla smutná. -Nino, já...
Já... Netušila jsem, že někdo bude vzhůru.
Sama jsi říkala, že se tu můžu dívat.
A ten mobil mi taky vrátíš.
Nino, prosím.
Přísahám, že udělám cokoli, abych to napravila.
Nemůžeš mi dát...
ještě jednu šanci?
Dobře.
Týden.
Dobře?
Ale od teď tu začneš nosit vhodné oblečení.
Jistě. Omlouvám se.
Jo, a Millie.
Drž se kurva dál od mého manžela.
A moje chůva furt mluví o jejím mrtvém psovi.
A nechci znít jako mrcha,
ale od kdy mám na čele napsáno terapeutka?
Kvůli ní chodí Emma pozdě do školy.
A já nestíhám jógu.
A vy znáte můj vztah s jógou.
-Je to život. -To je mi líto.
Děkuju.
Inu, my budeme brzy shánět chůvičku.
Panebože, ty jsi těhotná!
-Nino. -Věděla jsem to.
Ne, zatím ne.
Máme plán.
Jezdíme za jedním reprodukčním specialistou.
-Paráda. -Andrew na tom nechce šetřit.
-Takže tak. -To je paráda. -No ano.
Vybereme ti tu nejlepší chůvu. To slibuju.
-To ano. -Děkuji.
Volá mi doktor Cece.
Hned se vrátím.
Dolej nám čaj.
Panečku, moc se omlouvám. Myslela jsem, že je těhotná.
To my všechny. Viděla jsi její pleť?
A co ty odrosty?
Proboha. Kvůli Andrewovi by o sebe měla lépe pečovat.
-Je tak moc sexy. -To teda je.
A taky kvůli té neprůstřelné předmanželské smlouvě.
Víte o tom, že před ním neměla ani korunu?
Jestli se nedá do kupy, skončí někde pod mostem.
A Cece? Dostal by ji do péče, vzhledem k...
No jistě. Po tom, co předvedla.
Kolik měsíců byla zavřená v tom blázinci?
-Devět. -Devět.
Devět měsíců. Můj ty Bože. Jak on to s ní vůbec zvládá.
-Protože je to anděl. -Sexy anděl.
Sexy svatý Andrew, panebože!
-Co jsem prošvihla? -Řešíme jarní charitu.
Prosím, vymysli nám téma.
Nešmíruj.
V jedné věci měly pravdu.
Andrew je svatý, že dokáže Ninu vystát.
Nevěřím tomu, že lhala o svém těhotenství.
Vše, co mi kdy řekla, byla lež.
Nebláznila z hormonů.
Ona je prostě blázen.
Chudák Andrew. Jakmile něco našetřím, okamžitě odjedu.
Dneska jsi nebyla úplně marná.
Děkuju.
Chci, abys příští sobotu hlídala Cece.
Já a Andrew musíme do města,
a vím, že máš mít volno, ale určitě to nebude problém.
-Aspoň bude sranda. -Dobře.
Haloperidol.
Akutní psychóza?
Ahoj Lexi, tady Millie. Poslyš.
Potřebuju prachy navíc, ať tady můžu skončit.
Mohla by ses zeptat bratránka,
jestli by mi nesehnal místo ve skladu?
Udělám cokoli. Úklid, třídění krabic, mytí záchodů.
Musím odtud vypadnout.
Ty odcházíš?
Cože?
Ne, to ne.
Udělám ti oběd.
-Na co máš dnes chuť? -Boloňský sendvič.
Tak fajn.
Ale teď jsi někomu říkala, že odtud chceš vypadnout.
To ne. Asi ses přeslechla.
Hned ti připravím ten sendvič.
Tak jaká byla...
Co škola? Naučila ses něco zábavného nebo zajímavého?
Je to škola. Není zábavná, ani zajímavá.
A co kluci?
-Líbí se ti někdo? -Ne, fuj. Proč se mě na to ptáš?
Jen si s tebou chci povídat.
To je fuk. Stejně nemám hlad.
Dobře.
Nemusíš být moje kamarádka.
Za to placená nejsi.
Ale chtěla bych být.
-Proč? -Protože tě mám ráda.
Ne, nemáš.
-Dáš si džus nebo vodu? -Džus, prosím.
Nevylej to. Džus je výhrada.
-Nevyleju. -Byla jsi dnes v salónu?
-Ano. -Moc ti to sluší.
-Děkuju. -Cece, dala by sis nuggetky s kečupem?
-Kečup se blbě uklízí. -To ano.
Cece, kde jsi vzala toho trola?
Byla jsi v mém pokoji?
Cece, ten trol je pro mě důležitý.
Nechci, abys mi sahala na věci, rozumíš?
-Drž se dál od půdy. -To ty taky.
Hej!
Ahoj Cece, mohla by sis jít prosím hrát k sobě?
-Co se stalo? -Předčasné selhání vaječníků.
Roky se snažíme.
Teď víme, na čem jsme.
-To mě mrzí. -Já jen...
Vždycky jsem chtěl hromadu dětí.
Dost na vytvoření fotbalového týmu.
Nina a já jsme jedináčci.
-Alespoň máte Cece. -No ano, jistě.
Vím, že vyzním sobecky.
Miluju Cece.
Ale vždy jsem chtěl mít vlastní dítě.
Nedošlo mi...
Jasně, že Cece beru za vlastní.
Ale není moje krev.
Jsi skvělý otec.
Nevím, jak tohle zvládne.
Poslední dobou je moc citlivá.
Tohle zklamání ji položí.
-Má tebe. -Na tohle nestačím.
To není fér! Dělala jsem maximum!
Nino, moje vina to není!
Chceš, abych zmizela.
Proboha, Nino! To ne!
-Ne! Ne! -Andrew, jsi v pořádku?
Co je?
Panebože. Andrew, jsi v pořádku?
Copak? Ty debilní krávy povídaly, že jsem blázen?
Že si nezasloužím svého manžela?
Že patřím do cvokhausu?
Andrew!
Pusť to.
-Omotej si to kolem ruky. -Děkuju.
Živá a zdravá.
Uklidila jsem ten včerejší binec.
Mrzí mě, že jsem ti lhala ohledně těhotenství.
Asi jsem se to
snažila manifestovat.
Nebo tak něco.
To nic, chápu tě.
Nevím, jak se podívám paní mámě do očí.
Každopádně,
už nechci dál lpět na věcech,
a chci začít nanovo.
Tohle je prakticky nenošené,
a ráda bych, abys je přijala.
Ale já...
To nemůžu.
Myslím to vážně. Jinak je dám na charitu.
Tohle by ti slušelo.
Millie, vezmi si to.
Děkuju.
A jelikož Andrew vzal Cece na palačinky,
tak dnes nemusíš řešit snídani.
Ale potřebuji laskavost.
Chci, abys sehnala vstupenky na muzikál Showdown.
Andrew si přál to vidět.
A moc ráda bych mu to
nějak vynahradila.
-Jistě. -Teď v sobotu,
pokud možno,
a přespání v luxusním hotelu
Nešetři na apartmá. Něco romantického.
A Cece bude u kamarádky.
Zařídím to tak,
aby nebyla doma a ty sis užila víkend sama pro sebe.
To zní skvěle.
Hned se na to vrhnu.
Jsi dokonalá, Millie.
Bez tebe bych to nezvládla.
Patříš k Winchesterovým?
-Jo. -Já k Leightonovým.
-Suzanne? -Jasný.
Cece to moc nejde, co?
Neboj se. Nikdo se jí nesměje.
Ne po všem, čím si prošla.
Co tím myslíš?
Vážně? Její psychotická matka?
Vím jen, že byla nějakou dobou v léčebně.
Nina Winchesterová se pokusila utopit svou dceru.
-Cože? -No jo. Ty nány neřeší nic jiného.
Když Cece byla malinká,
Nina ji hodila do napouštějící se vany,
a pak spolykala kupu prášků, aby se zabila.
Díky bohu její manžel zpanikařil, když se jí nemohl dovolat,
a tak zavolal na policii, aby ji jeli zkontrolovat.
Totálně ujetý, ne?
Skvělá práce, baletky! Děkuji vám.
-Sbalte si věci. -Dobře!
-Tvoje auto smrdí po nohách. -Děkuju.
Ahoj.
Co víš o té rodině?
-Sorry, nerozumět. -Kecáš.
Vím jen, že sem nepatříš.
Proč?
Nech ho na pokoji.
Enza si vůbec nevšímej.
Co je to?
Lístky na Broadway, a rezervace hotelu.
-Na sobotu? -Jo.
Ale proč bych chtěla, abys objednala lístky
na den, kdy vezu Cece na umělecký tábor?
-Proč bych to dělala? -Nevím, ale chtěla jsi to.
Ne, nechtěla.
A předpokládám, že teď už jsou nevratné.
Nino, udělala jsem, co jsi po mně chtěla.
Fajn. Strhnu ti to z platu.
A je mi to moc líto, ale je to tvoje pochybení,
a ty se vypořádáš se všemi poplatky.
Nino, to si nemůžu dovolit.
Je mi to fuk. Byla to tvoje chyba a ty to zaplatíš!
Tolik ani nemám našetřeno.
Ahoj.
-Ahoj. -Čauky.
Zrovna neměli zboží, jinak bych ti jich přivezl víc.
Co se děje?
Millie nám objednala nevratné lístky na víkend,
které nám jsou k ničemu.
A musí je zaplatit. Je mi líto.
Ne, nemusí. Zavoláme do banky a zrušíme platbu.
-Takhle to nefunguje. -Ale funguje. Opravdu.
Nemusíš nic platit.
Děkuju.
Omlouvám se.
Zlato?
-Tolik věcí na týden? -Nechci, aby se jí stýskalo.
Sakra. Promiň. Mizím.
Promiň.
Omlouvám se. Obvykle se oblékám v koupelně.
Ne, to je moje chyba. Vlastně jsem šel...
Šel jsem se ti k něčemu přiznat.
Chtěl jsem říct, že ty lístky nejdou vrátit.
-Do háje. -No jo.
Takže si je klidně nech,
vezmi někoho s sebou,
a zůstaňte na hotelu. Objednejte si, co chcete.
Pokojovou službu. Hlavně se bav.
To je...
opravdu moc milé, ale...
Nemůžu. Nikoho nemám.
Určitě se někdo najde.
Kéž by, ale nemám.
Dobrá. Tak co kdybychom šli spolu?
Večer se vrátíme. Klidně můžu...
Klidně to trochu vylepším. Dáme si pizzu, svařený džus.
Řeknu Nině, že jsem ty lístky vyměnil za příští týden.
Ne, to po tobě nemůžu chtít.
Ale no tak, oběma nám to bodne.
Já vím, že ano. Tak proč ne?
Prý je to skvělý muzikál.
Tak jo.
Super. Tak domluveno.
Krásné šaty.
Jsem rád, že tu jsi.
-Mám hlad. -Já taky.
-Něco bych si dal. -Jo?
Nesliboval jsi mi pizzu?
-Ano, sliboval. -Jo?
A víš ty co? Mám lepší nápad.
No sakra, to bylo parádní.
-To bylo, viď? -Ano.
-Je to tu luxusní. -Takové kouzelné.
Svým staroamerickým způsobem.
To ano. Já jen...
Úplně nevím, co si objednat.
Co kdybychom ochutnali všechno?
-Všechno? -Ano.
-To nemůžeme. -Ale ano, můžeme.
Chutná ti martini?
To nevím, asi bude.
-Tak to teď zjistíme. -Ano.
-Na nová dobrodružství. -Na zdraví.
No, jsi vtipná,
staráš se o druhé, umíš to s dětmi, a přesto uklízíš domy?
Měla bys žít svůj život.
Přemýšlela jsi někdy nad tím, jaké je tvoje životní poslání?
-Já nevím. Asi ani ne. -A proč ne?
A co ty? Ty...
žiješ svůj život...
Vlastně ani nevím, čím se živíš.
Řídím rodinnou firmu na zpracovaní dat.
Prakticky dostávám hodně peněz za to, že se nudím.
-Chápu. -Měl jsem takový sen
být manželem a otcem.
To je moc pěkné.
A co ty? Chtěla bys děti?
Jo. Někdy.
Samozřejmě se správným mužem.
Já vím, že bych se měl cítit jako vítěz s Ninou po boku,
a že žiju život jako ze snu.
-Ale nežiješ? -Miluju svou ženu.
Opravdu.
Jen mám pocit, že se na mě zlobí a nechápu proč.
Jako by každý náš rozhovor skončil hádkou.
Jestli tě to uklidní, vnímám to stejně.
Víš, bývala úplně jiná. Byla...
Bývala laskavá, milá a tak štědrá.
Dávala najevo lásku.
Chci ji dělat šťastnou,
ale upřímně nevím, jak na to.
Andrew, to není tebou.
To jsem neměla říkat. Promiň.
To nic. Vidím, jak se k tobě chová a nelíbí se mi to.
Příčí se mi to.
Mám pocit, že jsem tě zklamal.
Nezklamal.
Jsem si jistý, že tam mají taneční parket.
-Chceš jít tancovat? -Rozjedeme to?
Tak jo.
Jdeme na to.
Předpokládám, že nejsi ve stavu, kdy bys mohla řídit.
Ne, to nejsem.
Tak to máme problém.
Všechno v pořádku.
Nejsou propojené, ale jste na stejném patře.
Děkuji.
Sakra, vybil se mi mobil.
-Tady máte. -Děkuju.
-Zajisté. Užijte si pobyt. -Děkujeme.
Uvidíme se ráno.
Dobrou noc.
Neposer si život.
Vydrhni dětský pokoj. Vyndej kontejner.
KDE JSI? PROČ TO NEZVEDÁŠ?
Do prdele.
ŽÁDNÉ DRUHÉ ŠANCE.
MÁŠ PADÁKA!!!
To ne.
Ahoj.
Co se děje?
Nemyslí to tak. Promluvím s ní.
-Ale myslí, Andrew. -Millie, pojď dál.
Snaží se mi zničit život, a já nevím proč.
Ale nesnaží. Promluvím s ní.
Andrew, já vím, že si myslíš, že mám na víc,
ale já tu práci potřebuju.
Nemůžu o ni přijít. Nemůžu se vrátit.
Vrátit k čemu?
Nepřijdeš o práci.
Všechno bude v pořádku.
Přísahám.
Dobře?
Neplakej. Nic se neděje.
Všechno bude dobré.
Sundej mi šaty.
Nina se vrací dřív.
Takže musíme být doma dřív.
Měli bychom vyrazit.
-Dobře. -Tak jo.
Vyzní to kýčovitě,
ale nevěděl jsem, že to někomu může po ránu tak slušet.
Nina se to nesmí dozvědět.
A tohle se nesmí opakovat.
Kéž by všechno bylo jinak.
Kéž bych tě poznal dřív.
Já taky.
-Jsi v pořádku? -Ano.
Nino?
Nino!
Půjdu se převléct.
Začnu připravovat oběd, kdyby se vrátila dřív.
Ale co už.
Haló?
Je tu někdo?
Ahojky.
Vítej doma!
-Děkuju. -Oběd je skoro hotov.
No páni.
-Ahoj. -Ahoj, lásko.
-Copak jsi dělal? -Zrovna jsem čistil odpad
v pokoji pro hosty. Byl ucpaný.
Já to tušila, ale říkala jsem, že údržbář přijede v úterý.
Já vím, ale dneska se cítím jak chlapák.
-Tak fajn. -No jo.
Tak co výlet? Jak se má Cece?
Má se dobře.
Poslouchejte.
Za včerejšek se omlouvám.
Byla to dlouhá cesta a já byla unavená.
Zdá se, že se mi na hotelu nespí dobře.
A neměla bych mít mobil přilepený k ruce.
Takže jsem se poučila. Je nový den.
-Prosím, odpusťte mi. -Nic se neděje.
-Omlouvám se. -To nic.
-Tak se pojď najíst. -Tak jo.
Ahojky.
-Vypadá to famózně. -Ano.
Víš... Millie.
Jak sis užila volný večer?
Nejlepší kámoška Lexi mě vzala na stejk.
Měla dárkový poukaz. Bylo to super.
Spoustu příloh.
Ale já moc maso nemusím.
Tohle vypadá výborně, takže ti děkuji.
Nevím, čím to je, ale mně se to takhle nikdy nepovede.
Chtěla jsem se tě zeptat, jestli ses naučila vařit ve vězení.
To nevíš, že byla deset let v báni, než se k nám nastěhovala?
Že ano?
Chce to kuráž začít od píky.
Jsem ráda, že jsme součástí tvé nové cesty.
Potřebujeme dokoupit oblíbené dobroty Cece, než se vrátí.
Nějak jsi na to zapomněla.
A promiň, ale mohla bys...
Mohla bys jezdit mým autem, než si našetříš na něco lepšího?
Něco mi říká, že to tvoje
na tebe vrhá špatné světlo. Tady máš.
-Víš, jak to myslím? -Ano.
V pořádku?
Ano.
Celou dobu se pletu.
Nina není jen intuitivní ženská.
Celou dobu to věděla.
Věděla moc dobře, že tu práci potřebuju a neodejdu,
i kdyby mi zapálila všechny moje věci.
Co za mrchu se chová takhle?
Děkujeme, pěkný den.
Ahoj, Millie.
-Ahoj. -To je nejnovější model?
Co říkáš na foťák? Není naprosto parádní?
To nevím. Je čistě pracovní.
I tak jsi velmi důvěřivá.
Jak to myslíte?
Zlatíčko, většina pomocnic by nechtěla kdejaký mobil,
protože by se bály, že jejich zprávy,
hovory a dokonce i poloha nebudou soukromé.
Ale ty nemáš co skrývat.
To ti přeju.
A v ten moment mi došlo,
že Nina ví o všem.
-Millie Callowayová. -Ano?
Ruce na kapotu, prosím.
-Cože? Proč? -Řekl jsem na kapotu!
Co jsem provedla?
Auto je nahlášeno jako kradené.
Cože? To je auto mojí šéfové.
Děkuji vám.
Omlouvám se.
Mrzí mě, že jsem ti neřekla pravdu.
Byla jsem na střední. A byla to chyba.
Nemusíš mi nic vysvětlovat.
Minulost nezměníš.
Andrew, ona to ví.
Já vím.
Nino!
Nino, pojď dolů.
Co to jako mělo znamenat?
Vím, žes ji vzal do města.
Vím o tom hotelu.
A vím, žes ji šukal.
To se ti zas něco zdálo.
-No jasně. -Ano.
Zdálo se mi,
že se tvoje probační podivuje
nad tím, že už nemáš práci,
ani střechu nad hlavou,
a žes mi ze skříně ukradla šaty v hodnotě tisíců dolarů.
Sama jsi mi je dala. Tvrdila jsi, že je nechceš.
A potáhneš za mříže.
Už dost!
Nino, já tě nepoznávám.
A upřímně, z tvé krutosti
je mi na zvracení.
Promiň, Nino, ale byl bych rád, kdybys odešla.
-Cože? -Nebudu tady přihlížet tomu, jak ničíš život této dívce.
Nedovolím ti to.
Prosím, odejdi z mého domu.
Z našeho domu.
Je to můj dům.
-Je to náš dům. -Můj.
Dům.
To nemůžeš.
Hned!
Odejdi, prosím.
Mám ti sbalit kufry?
Co prosím?
Mám ti sbalit kufry?
Naser si.
Jak se držíš?
Snad víš, že za to nemůžeš.
Schylovalo se k tomu dlouho.
-Dobře? -Co bude s Cece?
Neboj se. Zítra budu mluvit s právníky.
Přivezu ji zpět.
Ujistím se, že je v bezpečí.
Začnu si hledat práci.
O čem to mluvíš?
Moje podmínka má pravidla.
Nikdy jsem k nikomu necítil tolik.
A opravdu ti chci pomoct.
Jak jen to bude možné.
Chci, abys tu zůstala se mnou.
To bych moc ráda.
Páni, tomu říkám dentální péče.
"Krása je moc."
"Úsměv je meč."
To je mámin oblíbený citát.
Zbožňuje můj úsměv.
-To zní kýčovitě. -No jo.
Co po mně chceš?
Millie, jsi v pořádku?
Kurva.
-Co se stalo? -Udělala jsem snídani do postele
a pak jsem si všimla, že na mě zírá ten děsivý zahradník.
Toho sráče mám po krk.
Hej!
Pojď sem.
Sbal si věci a vypadni. Jasný?
Už tě nepotřebujeme.
Máš padáka.
Končíš!
Rozumíš mi?
Sereme na něj.
Nikdy jsem nechápal, proč si ho Nina furt drží.
Vždycky mi vadil.
Promiň. Je to porcelán tvé matky.
To nic. Pojď sem.
Nechci, aby ses starala o úklid a vaření.
To mi musíš zlomit ruku.
Nevyhazuj to.
-Dobře? -Ano.
Znám kluka přes talíře.
Živí se tím, že je slepuje.
Omlouvám se.
To nic.
To se naučíš.
Vítej doma.
-Ahoj. -Ahoj.
Jsou pořád špinavé.
Nechtěla jsem se pořezat.
Jop.
To taky nechci.
Večeře voní hezky.
-Voní, viď? -Ano.
-Co kdybychom s večeří počkali. Souhlasíš? -Ano.
Máš chuť na šampaňské?
Vážně, tady?
Budeme jak dva akrobati.
Bubliny.
Tak fajn.
Připravená?
-Na zdraví. -Na zdraví.
Co na to říkáš?
-Chutná ti? -Je tam moc bublinek.
Andrew?
Andrew, jsem tu zamčená.
Andrew, můžeš mi otevřít?
Andrew, slyšíš mě? Můžeš mě pustit?
Pustím tě.
-Ale ne hned. -Jak to myslíš?
O čem to mluvíš, Andrew? Pusť mě ven.
Andrew, no tak. To má být nějaká hra?
Kéž by.
Cože?
O čem to mluvíš? Andrew, otevři dveře.
Andrew! Otevři ty dveře!
Andrew, pusť mě ven!
Pusť mě ven!
Panebože.
No do prdele. Rychle odtud pryč.
Naser si, Andrew!
Polib si prdel.
Milá Cece,
pokud tohle čteš,
buď jsem mrtvá, nebo je ti osmnáct.
Tak či onak, chci, abys věděla,
že tvoje mamka byla pěkná kráva.
Tečka.
Co bys čekala od dívky, jejíž rodiče zemřeli, když byla malá,
takže trávila většinu dětství v zasrané pěstounské péči.
Neměla jsem nic společného
s tím požárem, jak Andrew rád naznačuje.
Milovala jsem své rodiče, a dlouhou dobu
jsem si přála, abych zahynula s nimi.
Ale nestalo se, takže jsem musela dál žít.
Strach z opuštění,
problémy s důvěrou,
nedostatek sebevědomí. Jo, bingo kartu mám komplet.
Ani nevím, jestli to, že jsem přežila dětství,
byl zázrak nebo štěstí v neštěstí.
ale nakonec jsem se dostala na právnickou školu.
A skoro jsem ji dodělala.
Skoro.
Ale život mi nadělil ženatého profesora,
který mě zbouchnul.
Nechtěl nás ve svém životě.
Někdy si říkám, jestli by ten právnický titul něco změnil.
Nino, naklusej sem s Gradyho složkou.
Už běžím.
Můžeme z ní dostat peníze?
No jo, ale ptáte se sám sebe: "Kdy už to řízení skončí?"
-Tady jsou. -Dobrý den.
Kristepane, Nino!
Jdi se upravit. Bože.
Promiňte.
Co to bylo?
Že jo?
Je k údivu, co všechno zahodíš
za životní jistotu pro tebe a tvé dítě.
A přesně v ten daný moment
se mi objevil v životě.
-Zdravím. -Omluvte chování Lynche.
Občas se chová jak kretén.
Proto je můj právník.
-No jo. -Jste v pořádku?
No jasně. Nic se neděje.
Cítím se ohledně toho špatně,
a rád bych vás vzal na oběd.
-To nemusíte. -Ale já chci.
Tehdy jsem věřila tomu, že je tak zatraceně okouzlující,
skromný, pohledný,
s tím nejkrásnějším úsměvem.
Říkal jsem si, že bych tě rád pozval na rande.
Moje matka miluje děti. Mohla by hlídat.
Nebo by tvá dcera mohla jít s námi.
To bych moc ráda.
-Jo? -Ano.
Netrvalo ani týden, a už jsme spolu spali.
A ani dva měsíce a už mě žádal o ruku.
Panebože. To myslíš vážně?
Andrew!
Upřímně bych řekla ano v průběhu toho prvního oběda.
Jak bych mohla odolat rytíři ve stříbrné zbroji?
Ten dům měl být varování.
Postavil pohádkové království
pro nějakou záhadnou snoubenku Kathy,
která ho opustila.
Měla jsem se o ni více zajímat.
Ale nezajímala. Říkala jsem si, její ztráta.
Páni.
Něco tu parádně voní. Co je to?
Nejspíš tu cítíš ten aromatický vanilkovo-kávový koláč,
-a ty budeš můj pokusný králík. -To bych moc rád.
Nerad ti to říkám, lásko, ale odrůstají ti kořínky.
Tak ještě, že jsem si dnes sjednala schůzku s Markem,
a ten se o ně postará.
A proto ho máme rádi.
-Ahoj, Andy. Promiň, že jdu pozdě. -Ale to nic.
Byla jsem v té tvé thajské restauraci.
-Chceš namíchat drink? -Tady ji mám.
-Ahoj. -Ahojky.
Byl tu někdo natvrdlý a zapomněl si poradit s odrosty?
Zdržela jsem se v parku s Cece,
než jsem ji vysadila u Leny. Omlouvám se.
Přeobjednám se. A tohle vybalím na stůl.
Ještě, než se do toho pustíš,
mohla bys mi s něčím pomoct?
S čím?
Mám sepsané poznámky na jedno sezení s radou,
a nemůžu je najít. Nejspíš budou nahoře v archivu.
-Mám jít hned? -Když budeš tak hodná.
-Hned to bude. -Děkuju.
Půjdu rozsvítit.
-Za chvíli přijdu. -Dobrá.
-Zlato, nic tu není. -Já vím.
Zlato.
Andy.
Andy?
Jsem tu.
Andy, je zamčeno.
Jsem velmi zklamaný, Nino.
O čem to sakra mluvíš?
Tvé vlasy jsou výsada, a musíš o ně pečovat.
Moje vlasy?
Uvědomuješ si, jak ostudné je, když se tvoje žena ukazuje s odrosty?
Říkala jsem ti, že se přeobjednám.
Musíš se polepšit.
Kvůli nám oběma. Opravdu.
Andy, nechám si ty odrosty obarvit.
Tak už mě prosím pustíš?
Pustím. Ale ne hned.
Musíš si uvědomit, že tvé činy mají následky.
O čem to kurva mluvíš?
Mám u sebe obálku, kterou ti pošlu pod dveřmi.
Teď mě pozorně poslouchej.
Potřebuju, abys si vytrhla sto vlasů,
včetně kořínků.
-Cože? -Nino.
Potřebuju ty kořínky.
Dobře, zlato, dostal jsi mě.
Ten se povedl.
Dostal jsi mě.
Prosím, pusť mě ven.
Až tak učiníš,
vlož vlasy do obálky a pošli ji zpět pod dveřmi.
A pak pořešíme tvé osvobození.
Andy! Tohle není vtipné!
Andy!
Už to s tebou nehraju.
Už mě pusť ven, sakra!
-Je mi to líto. -Andy!
A moc tě miluju.
Zlato?
Andy?
Andy!
Cece! Andy! Prosím!
Do prdele!
Za koho jsem se to provdala?
Čím jsem si tohle zasloužila?
Bez jídla.
Tři malé flašky s vodou.
Ve skříni jsem měla kýbl místo záchodu.
Vzpomínala jsem na časy, kdy jsme měly jedna druhou.
Tehdy jsem netušila, jak se máme dobře.
I když nám neustále hrozilo, že skončíme na mizině.
Neměla jsem jinou možnost,
než toho sráče poslechnout,
abych tě zase mohla vidět.
Andrew,
udělala jsem, co jsi chtěl.
Můžeš mě prosím pustit?
Jeden z vlasů neměl kořen.
Musíš začít znovu.
Cože? Andrew, moc tě prosím.
Tentokrát buď opatrnější.
Andrew! Prosím!
Prosím! Andrew!
Andrew!
Do prdele!
Bylo to pro tvé vlastní dobro.
Pomůžu ti stát se lepším člověkem, pokud mi to dovolíš.
Cece.
Cece!
Ahoj, miláčku. Pojď ke mně.
Cece!
Ne!
Cece!
Na jejich místě bych si myslela to samé.
Že jsem dala prášky své dceři a chtěla ji utopit.
Že jsem jich pár spolykala a pokusila se zabít.
Nikdo mi nevěřil, že je můj manžel taková sadistická zrůda.
Jak by mohl někdo tak pohledný, tak úspěšný,
tak oblíbený, udělat cokoli špatného?
Na vaší půdě jsou jen krabice s papíry, Nino.
Když máte bludy, věci se zdají skutečné,
i když skutečné nejsou.
Zatímco do mě cpali všelijaké prášky na uklidnění,
myslela jsem jenom na tebe.
Po devíti měsících jsem si uvědomila, že tě dostanu zpátky,
když se přiznám k tomu,
co jsem provedla. Tak jsem poklekla,
ke všemu se přiznala, a žadonila o svou svobodu.
Budeme spolu šťastní, Nino.
Ale musíš se řídit pravidly.
Ale v ten moment mi došlo, že nikdy nebudu volná.
I když jsem se snažila dokázat,
že jsem nejlepší manželka
na celém světě,
Andrew přesvědčil všechny ty vymleté přitakávače,
že jsem šílená, nebezpečná, a neschopná vychovávat své dítě.
A říkali mu Manžel roku,
za to, že nezlomil hůl nad svou labilní manželkou.
Jasně, že chtěl vlastního potomka.
Ale v žádném případě
jsem nemohla dopustit, aby se takové zlo dostalo ven.
Vyplížila jsem se do města, pořídila si tělísko
a toho samého doktora pak vydírala, aby pro mě lhal
a řekl Andrewovi, že už nemám žádná vajíčka.
Zamykal mě kvůli všemu.
Nezhasla jsem světlo. Rozlila jsem džus na stůl.
A kdykoli jsem se bránila,
rád mi dokazoval, že on je tady pán.
Enzo byl moje jediné pojítko s venkovním světem.
On jediný mi věřil.
Snažil se nám pomoct utéct.
Zařídil nám falešné pasy, ale Andrew je u mě našel.
A znovu mě nechal zavřít.
Všechen majetek byl psaný na něj.
Neměla jsem peníze, kredit, rodinu, ani přátelé.
Byla jsem odepsaný případ
s nulovou šancí na opatrovnictví.
Kdybych se pokusila utéct, Andrew by mě našel a přivedl zpátky,
a v očích veřejnosti by byl za hrdinu.
Byla jsem v pasti.
Neexistovala šance, že bych se z toho manželství dostala živá.
A kdybych umřela,
co by z tebe vyrostlo?
Co jsem způsobila tím,
že jsem toho muže přivedla
do tvého života?
A pak mi něco došlo.
Andrew měl jednu slabinu.
Potřeboval být obdivován.
Tak jsem začala plánovat.
-Už zase tě zavřeli. -Ano.
Ale jsem zpátky.
Andrew našel ty pasy.
Poslyš, znám někoho, kdo by ti pomohl.
To by mi asi nepomohlo.
Já ti pomůžu.
Ty se do toho nepleť, Enzo.
Dobře mě poslouchej.
Jasný? Podobný člověk mě připravil o sestru.
A nechci to zažívat znovu.
Takže si běž sbalit,
vezmi Cece a okamžitě odjeďte.
Já se o něj postarám.
Ne,
Andrew opustí mě.
Jak?
Millie byla přesně jeho typ.
Pěkná, chytrá blondýnka,
která působila jako někdo, koho by chtěl zachránit.
Rodiče se ji zřekli. Vyhodili ji z práce.
Chudá, bez přátel, přespávala v autě.
A třešnička na dortu?
Po deseti letech ji pustili z vězení na podmínku.
Nebyla tam za drogy, ani za řízení pod vlivem,
nebo podobné puberťácké dobytčárny.
Byla uvězněna za vraždu.
Původně jsem chtěla najmout krasotinku, která mě nahradí.
Ale když jsem poznala Millie, napadlo mě něco lepšího.
Enzo mě prosil, ať vymyslím něco jiného,
ať do toho nezatahuji Millie, ale...
Věděla jsem, že jedině tak se Andrewa zbavím nadobro.
Přinutila jsem ho slíbit, že to nebude řešit.
Buď ona, nebo já a Cece.
Neochotně souhlasil, ale chtěl na ni dohlížet.
Jedna moje část doufá, že si tohle nikdy nepřečteš.
Ale jestli ano,
tak už konečně znáš celou pravdu.
Chci, abys věděla, že jsem nebyla zlý člověk.
Najmutí Millie byla jediná cesta, jak tě udržet v bezpečí
a osvobodit nás obě,
pokud bychom měly štěstí a podařilo se nám vysvobodit.
A já věděla, že jestli nám s tím někdo pomůže, tak jedině ona.
Millie.
Millie, přestaň prosím.
Prosím.
-Otevři dveře. -To nemůžu.
-Proč ne? No tak. -Otevřu je.
Ale ne hned.
Andrew, co po mně kurva chceš?
Je to nenahraditelné, Millie.
Co?
Moje babička ten porcelán koupila v Londýně.
A moje matka
na něm servírovala každé sváteční jídlo,
a přesto jej ani nepoškrábala.
A tobě pak spadne.
Jako nezbedné dítě
ho upustíš na zem.
A k tomu všemu to necháš ušpiněné.
Byla to nehoda, Andrew.
Rodinná dědictví jsou výsada, Millie.
A to moje je na 21 kousků,
a tys ho nechala pošpiněné.
Pusť mě ven, ty zkurvenej magore!
Musíš se vykoupit, poté tě pustím ven.
Takže teď uděláš to,
že si vezmeš ten kousek, který držím v ruce,
a řízneš se jednadvacetkrát do břicha.
Jedno říznutí za každý kus, který jsi kurva rozbila.
Až tak učiníš, probereme tvé vysvobození.
Jestli to bude odfláknuté, donutím tě to zopakovat.
Tak buď tak hodná, a udělej to pořádně.
Ani mě nehne!
A chci, abys se řezala dlouze a hluboko.
A až skončíš, pošli mi ten kousek pod dveřmi, prosím.
Budu tě sledovat.
Andrew?
Andrew!
Bylo mi jasné, že Nina o mně věděla všechno
od chvíle, kdy jsem stála na prahu jejích dveří.
Je to směšné.
Ve vězení jsem skončila kvůli klukovi, který byl jako Andrew.
Nechutně bohatý, k sežrání.
Všemi oblíbený.
Svatoušek.
Pomoc.
Nechtěla jsem ho zabít.
Ale nelituju toho.
Millie, co jsi to provedla?
Panebože, co jsi to provedla?
Myslela jsem, že jednám správně,
ale moje spolubydlící všechno popřela. Nevím proč.
Všichni věřili těm bohatým, ne lidem na stipendiu.
Dokonce i naši.
Musela jsem vzít dohodu.
Zabití. Patnáct let.
Po deseti jsem dostala podmínku.
Rozhodně nebylo snadné začlenit se do společnosti.
Nejspíš mám averzi na úchyláky.
Nechmatej na nás, ty úchylný prase!
Nina hledala nouzový východ.
A našla mě.
Ta má štěstí.
Teď jsem jako motýl v kleci.
Vydržela jsem tolik let.
Přežívala jsem.
Bránila jsem se.
Ale pro holky jako já existuje jen jedno východisko.
Poddat se tomu a doufat v lepší zítřky.
Andrew, udělala jsem to!
Andrew, pusť mě ven!
Ještě dva dny.
Já vím, ale už musíme jít.
-A kam? -Najdeme si nový domov.
Jen my dvě.
Jsme volné.
Copak?
Co je?
Co bude s Millie?
Millie zůstane s tatínkem.
Měly bychom ji vzít s sebou.
Millie se o sebe postará.
Dobré ráno, Růženko.
Jak se cítíš?
Je mi dobře.
Opravdu s tebou chci žít.
Přísahám.
Musíš ale pochopit, že tvé činy mají následky.
Promysli to.
Dám ti všechno, o čem se ti kdy snilo.
Vzdělání. Finanční stabilitu.
Krásný domov.
Rodinu.
Copak to nechceš?
Všechno to chci.
Já taky.
Ale ne s tebou, kreténe.
Bože! Kurva!
Millie, pojď sem!
Ne, Millie!
Millie! Kurva, Millie!
Millie! Okamžitě otevři!
Zavolám na policii
a ty shniješ za mřížemi!
Otevři ty dveře!
Do prdele!
Pusť mě ven!
Mám chuť na sendvič.
Otevři ty dveře!
Pusť mě kurva ven!
Kurva!
Už jsi podal ty rozvodové papíry, ty můj krasavče?
Millie?
Millie.
Millie, jsi tam?
Jsem tady.
Omlouvám se, Millie.
Posral jsem to.
Bylo to ode mě hnusné.
Občas se strašně naštvu.
Ale chci se napravit.
Vím, že na to mám.
Chci, abys mi s tím pomohla. Potřebuju pomoct.
Mohla bys otevřít, prosím?
Mám hroznou žízeň. Můžeš mě pustit,
abych se napil vody?
Pustím tě.
Vážně?
Ano.
Ale ne hned.
Nejdřív pro mě něco uděláš.
Co mám udělat?
Vytrhneš si přední zub.
Cože?
Myslím, že by ti prospělo zničit ten kouzelný úsměv,
ze kterého jsou všechny ty husy v okolí tak moc v rauši.
Přijít o ten úsměv, který tvá matka tak moc miluje.
Millie, to neudělám.
Myslela jsem, že přijmeš pomocnou ruku, ale jestli ne,
-tak já zas půjdu. -Ty ses snad pomátla.
Nebudu si trhat zub.
Víš, Andrew, být zamčená mě donutilo přemýšlet
nad tím, co znamená slovo následky.
Millie, pusť mě kurva ven!
Dobře.
Uděláme kompromis, jo?
Začneme konvicí.
Co to děláš?
Ten porcelán od matky Winchesterové
je opravdu, ale opravdu pěkný.
Millie, přestaň! Už dost.
Ty hrnky vypadají jako pro panenky!
Millie, okamžitě toho nech!
-Jako pro panenky! -Přestaň!
Millie! Dost!
Cece by si z nich ráda dala džusík.
Millie, prosím, už dost!
-Přestaň! Millie! -Cože, omáčník?
Miluju omáčky!
Myslela jsem, že už se nevyrábí.
Prosím tě, Millie! Nech toho, prosím!
Prosím! Přestaň!
Malé talířky, bum na zem.
Okamžitě přestaň, kurva!
Millie, co po mně chceš? Dám ti všechno!
Chceš prachy? Dám ti prachy!
Snad je ten tvůj kámoš přes talíře šikovný.
Co po mně kurva chceš?
Dobře, takže už vyjednáváme. Tomu říkám pokrok.
Ale já chci jen,
abys si vyrval ten zasranej zub.
Zabiju tě.
Ne, když tě zabiju dřív.
Naser si.
Nina ti neřekla, proč jsem byla v base?
Seděla jsem za vraždu.
Co to děláš? Millie?
Millie, co to děláš?
Millie.
Millie?
Dobře, dobře. Millie, přestaň.
Přestaň. Dost!
Fajn. Tak jo. Udělám to.
Tak počkej, chci se koukat.
Tak jo.
No tak, zapoj svaly.
Hotovo.
Millie, nech mě jít.
Teď mi ho pošli pod dveřmi.
Tady.
Prosím, pusť mě ven.
-Ráno se vrátím. -Cože?
Cože? Ne, vrať se!
Ne, Millie. Pusť mě ven!
Když chce chodit v mých botách...
...s mým doktorem, nebo mi chce otrávit omeletu?
Jaké jsou šance, pánové,
že uvidím pana Barryho viset?
...v Jamesově spisech, do lázní...
...měli jste vidět ten výraz na tvářích Francouzů, když řádili...
...a měli kanóny.
Millie. Tady Nina.
Jsi v pořádku? Dostanu tě ven.
Nino, co to kurva děláš?
Tak moc jsi mi chyběla.
Věděla jsi, že mi tohle udělá, je to tak?
Kurva!
Millie!
Pojď sem, Millie.
Co chceš dělat teď, Millie?
Millie! Do prdele!
Millie!
Millie! No tak, lásko.
No do prdele!
Millie!
Millie?
No tak, Millie.
No tak, zlato. Millie?
Vylezeš ven, Millie?
No tak, zlato. Potřebuju tě, Millie.
Millie, okamžitě se ukaž!
Nech ji na pokoji!
Millie! Tak moc mi chybíš!
Millie utekla.
Takže asi odtud...
Asi odtud odejdeš s prázdnou.
-Asi ano. -No jo, promiň.
Podívej se na nás.
Posral jsem to.
Hrozně moc.
To jo.
Ty víš, že umím přiznat chybu.
Zameteme to pod koberec a...
...začneme od začátku.
Prosím, můžeme předstírat, že k tomu nedošlo?
Omlouvám se.
Pořád tě miluju.
Chci říct, že jsi pořád ta
sladká, bezbranná sekretářka, kterou jsem viděl v kanceláři,
když jí protékalo mléko.
Byla jsi rozkošná.
A chtěl jsem ti pomoct. Chtěl jsem ti pomoct přivést
na svět miminko, které už předem bylo odsouzené.
-Bože. -Vidíš.
Nemůžeš... Co... Co teď budeš...
Co budeš dělat sama?
Nezvládneš to, Nino. Nikoho lepšího nenajdeš.
-Třeba ano. -Ve tvém věku?
To si nemyslím, kotě.
Jeden telefonát a Millie skončí zpátky v base.
Jeden týden tam venku a ty mě budeš prosit,
abych tě vzal zpátky.
Tak tu zůstaň.
Prosím.
Buď se mnou.
Zlatíčko.
Celý tvůj život je lež.
Tatínek ti dal kariéru.
Tvoje dítě ani není tvoje.
Tvoje žena tě tak nenávidí.
A všechny ty roky tě pozoruju, jak se předvádíš jako klaun,
jen abys ohromil svoji vyjebanou matku.
A víš ty co? Skoro je mi tě líto.
Ale radši chcípnu,
než s tebou trávit jeden jediný den, ty zrůdo.
Bude mi ctí.
Potěšení je na mé straně.
Co to děláš?
Upadl při výměně žárovky.
Znáš jeho povahu.
Všechno muselo být perfektní.
Uteč.
Nevracej se.
To já ho zabila, ne ty.
Nikdo neuvěří, že zemřel při výměně žárovky, Nino.
To necháme osudu.
Běž.
Tohle sis nezasloužila.
Ty taky ne.
Tvé činy mají následky, Andrew.
Enzo, vykonáno jest.
Potřebuju pomoct s úklidem.
Určitě jste v šoku.
Říkáte, že jste se vrátila domů
z tábora, kde je vaše dcera.
A vaše služebna měla týden volno.
Ano, je to tak.
Nemáte tušení, proč se váš manžel rozhodl uprostřed noci měnit žárovku?
Já...
Víte, měl rád věci...
...tak, jak mají být.
Byl perfekcionista.
Na krku měl hlubokou řeznou ránu.
To se při pádu nestává.
Trochu jsem vašeho manžela znala.
Byl zasnoubený s mou sestrou, Kathleen.
Kathy.
Před osmi lety ke mně přišla uprostřed noci,
a od té doby není jako dřív.
To mě moc mrzí.
Musel to být tvrdý pád.
Hodně následků.
Tržné rány.
Zlomené kosti.
Vyrvaný zub.
Zdá se mi to jako jedna z těch šílených nehod v domácnosti.
Občas se dobrým lidem dějí špatné věci.
Sešli jsme se zde, abychom vzpomínali na Andrew Winchestera.
Oddaného syna, milujícího manžela i otce,
respektovaného podnikatele
a skutečného pilíře naší komunity.
Jeho náhlá smrt nás všechny
velice zaskočila.
A sice, že nás tak zdravý a milující člověk musel tak náhle opustit.
V takových chvílích nerozumíme Božím plánům,
a je přirozené zpochybňovat Pánovu moc v době zármutku.
Ale nesmíme přestat věřit
-v Boží lásku. -Děkuju, že jsi přišla.
Děkuji.
-Ahoj. -Nino.
Je mi to moc líto.
Opravdu chceš prodávat dům?
Co si počnete samy v Kalifornii?
Myslím, že to zvládneme.
Vašeho syna je mi líto.
Byla to příšerná nehoda.
-Měl nádherný úsměv, že ano? -Ten nejkrásnější.
Bylo mi řečeno, že když ho našli, chyběl mu zub.
-Panebože. -Proboha.
Věděla jsi o tom?
Věděla jsi, že mu chyběl zub?
Pokud nepečujete o své zuby,
přijdete o výsadu je mít,
protože zuby...
Zuby jsou výsada.
-Upřímnou soustrast. -Držte se.
Takhle se oblékla na pohřeb svého otce?
No tak.
Omluv mě.
Řekla jsem, ať utečeš.
Nemám kam.
Mám podmínku. Pamatuješ?
Začni žít svůj život.
Páni. Tak mi o sobě něco pověz, Millie.
No, rozhodně nebyl můj plán stát se služebnou.
Ta šance mi spadla do klína.
A já se v tom našla.
Záleží na rodině.
Nina Winchesterová vás stoprocentně doporučila.
Ona...
Vlastně mi vás navrhla.
Moc ráda jsem pro ni pracovala.
Já...
Musím vás varovat.
Mému manželovi se...
Moc se mu nezavděčíte.
Myslíte, že byste mi pomohla?
Kdy mohu nastoupit?
Titulky připravil Kubzilla www.titulky.com