Филм на ФЕДЕРИКО ФЕЛИНИ
Сценарий - ФЕДЕРИКО ФЕЛИНИ и ТОНИНО ГУЕРА
Главен оператор - ДЖУЗЕПЕ РОТУНО
Музика - НИНО РОТА
Итало-френска копродукция
АМАРКОРД /1973/
Пухчета!
Щом пухчетата са дошли за зимата забрави.
Пухчета летят, зимата отмина.
Ще хвана най-хубавото!
Да идем на брега. Колко е хубаво онова!
Пухчетата идват при нас с пролетта.
Те са пухчета, които обикалят, реят се тук, реят се и там.
Прелитат над гробището, където всички почиват в мир…
Прелитат над крайбрежието и като немците
не усещат студа.
Реят се, реят се… Кръжат…
Кръжат… кръжат…
Реят се, реят се, реят се!
Ние сме 14 деца. Когато аз съм се родил последен,
на баща ми му втръснало и ме нарекъл "Окончателен".
Да му беше втръснало по-рано, щях да съм вече обръснат.
Приятна вечер. - Ще се видим на площада.
Дойдох да взема сестра си. Рано ли е? - Сестричката ти е тук!
А, Фиорела, тъкмо свърших, влизай!
За онова нещо имам нужда от успокоително. Див звяр е. Може ли!
Тази година "старицата" е по-висока с метър и половина.
Ще идеш ли на празника довечера? Какво ще свириш?
Новата си композиция.
Ето, чуйте мъничко.
Татко, щом запалят "старицата" ще ви заведа у дома.
Лекарят каза да си лягате рано…
Кажи му на лекаря, че е глупак. Ще си лягам, когато си искам.
Тогава ще ви заведа направо в болницата и ще ви оставя там.
Бакла. Семки. Боб.
Пази се! Това е моето място.
Дяволите да те вземат.
Пуснете ме да мина. Дайте път. Чуйте това.
Един баща струва колкото 100 деца, но 100 деца…
не струват колкото един баща. - Мамо, виж чичо какво прави.
Позволи и на мен. - Не позволявам.
Ей, Джудицио. Дръж!
Мога, заповядвам и искам. Да живее Джудицио.
Волпина, люби ли се днес?
Колко обърна днес? Кажи?
Знаем си те. Ти много-много не подбираш.
Ето я!
Умирам по теб, Градиска. Грета Гарбо е нищо пред теб.
Да идем там отпред…
Хайде! Насам!
Ето, изгори и този…
Сложи го там горе. Вземи го.
Ще сложиш на него Старицата.
Разбойнико, ще те накарам да го изядеш.
Старицата.
Вещицата. Ето я! Посрещнете я!
Преди да я изгорите искам да се оженя за нея.
Какво си се зазяпал, хлапе? - Не, аз не гледам.
Кротко де!
Не гледай, върви си. Ще ти стане зле после.
Да замеряме. Донесете топките.
Да запалим кладата. Да изгорим вещицата.
Гори огън, изгори Старата вещица и отнеси студа.
Ето идва пролетта!
Но аз нямам кибрит. - Твоят верен поклонник има.
Да изгорим Старицата. Давай, Джудицио.
Мога, заповядвам и искам.
Къде е стълбата?
Искаш ли я? Ето дръж.
Айде, че горя.
В Америка съм виждал чучела, високи 106 метра…
Ти пък кога си бил в Америка? - Аз съм син на американци.
Ще ти откъсна главата.
Залповете от задника на тате са по-гръмки.
Да живее пролетта!
Много ме впечатлява, а теб?
Е, да, и мен, но зимата умира, нали знаеш, и идва пролетта.
Вече усещам тази пролет.
Честито, г-н графе. Честито, сестро.
Честито, малка графиньо.
Пийни и ти малко, ще ти дойде добре. И леля ти си пийва, нали виждаш?
Браво, Лало. Не ти личат шейсетте години.
Какво безобразие. Брат ти наистина е кръгъл идиот.
Е, да, но е млад.
Сега ще скача Малайския тигър.
Само да се приберем и ти откъсвам главата. Обувката ми, каква беля.
Падна токът, г-жо. Ще изкараш цялата година с тази.
А другият нещастник къде е? Къде се е дянал?
Давай, хвърли бомбичката бързо.
Ти какво правиш там? Тръгвай. Ще те пратя в колежа на "хитреците" аз.
Ето го Черният. Черният от Корхово.
Браво, Черен. Браво.
Произходът на това селище се губи в тъмата на времето.
В Общинския Музей на големия площад има каменни оръдия…
Пожелаваме здраве. - Моите уважения.
…които се числят към праисторическо време.
Освен това, аз лично открих антични рисунки
в пещерите на графовете Ловинян.
И все пак, сигурното датиране е от 268 г. преди Христа,
когато то е станало Римска колония и начало на пътя Емилия.
Адвокате!
И оттам - хапливият характер на населението,
в чиито вени тече римска и келтска кръв.
Един експанзивен, благороден, лоялен и твърд характер.
От божествения поет Данте до Пасколи и Данунцио,
още много велики умове са възпели тази земя и безбройните и синове.
увенчали с безсмъртие изкуството, науката, религията, политиката…
Кой си ти? Правиш се на много духовит,
но не смееш да се покажеш.
Хайде де, готов съм да ти дам всякакви обяснения, лице в лице.
Адвокате! - Да, да…
Господа… Бързо!
Да се подредим за снимката.
Щом толкова настоявате, г-н директоре,
но аз винаги излизам зле на снимки.
Учениците от последния ред - на пейката.
Де Сантис? - Г-н Директоре, не бях аз!
Алдина!
Виж колко си приличате?
Какво става тук? - Джельоци! Вие си седнете!
Стойте така. Не мърдайте. Така. Готово.
Какво е това? - Камък.
Съгласен съм, но какво представлява? - Нека аз да кажа, прашка?
Топка на слон ли е?
Аз ще ви кажа. Това е махало.
Виждали сте много пъти във вашите домове часовници с махало.
И какво прави то? Тик… так…
Къде се оттегля Тиберий, след като напуска ръководството на държавата?
В Капри.
А убийството на Агрипина? - 69 г. след Христа.
Защо ми пишете минус? Не е ли през 69-та?
През 59 г. след Христа! - Сигурен ли сте, че не е през 69?
Какво искаш да кажеш. Било е през 59.
Дявол го взел, знаех го!
Ще ме подлудиш! Ще ме подлудиш!
Защо? Какво съм направил? Не е ли през 69-та?
Ще дойде ден, когато възвърналите се Италийци
смело на бойното поле ще стъпят
и не с чуждо оръжие, подла защита…
Всемирното като дух се въплътява в държавата
и не може да не се свързва с църквата.
Но това помирение, държава - църква става чрез твореца и създателя,
който въвежда ред сред членовете на тези институции,
изисквайки желязна дисциплина и намеса
във всички сфери на личния живот.
Защото има същата мощ на Отца.
И освен това трябва и Светият Дух да се постави
наравно със Сина и Отца. Ясно ли е?
Ето защо Бог е един и триединен…
Днес ще говорим за великия художник Джото.
Който с топките си прави бум!
Знаете ли, скъпи ученици, защо Джото
е толкова важно име за италианската живопис?
Защото пръв въвежда перспективата.
Пер-спек-ти-ва-та!
Г-це, може ли да изляза? Бобо пусна една смрад!
Какво имаш предвид?
Ти си луд! Аз не пускам пръдни! - Пускаш! Пускаш!
Алдоин…
подписа мира. Джилоци! Вън!
Ето, не е трудно. Решавай.
Защо спря? Добре започна.
Какво щеше да направиш?
Подскажи ми. - Свържи тук.
Помисли малко. Х по 9 плюс корен квадратен от К по 3.
Толкова е ясно!
Дръпни се. Каква каша си забъркал?
Тук какво пише?
Не виждаш ли? Не можеш ли да четеш?!
Но аз… - По-добре мълчи!
Х по 9 + корен квадратен от К по 3…
Ето го решението.
X1 = 140…
X2 = 3/5 от сбора, минус разликата.
Ясно ли е?
Какво направи? Какво? Полудяхте ли?
Разсилен!
Красив е гръцкият език, нали? - Така е.
Колко е музикален, а?
Емарпсамен! Повтори.
Тишина! Хайде повтори.
Г-н учител, ако обичате…
Може ли да го повторите?
Разбира се. Ето слушай: Емар-псамен.
Внимавай за езика…
трябва да се опре тук горе, в небцето…
и после го изхвърляш.
Тишина!
Така го чувам. Гръцкият е толкова труден.
Къде трябваше да е езикът?
Не толкова изплезен.
Така ли? - Точно така!
Седни си, за Бога! - Почти бях успял.
Кой е? - Шишкото.
О, остави ми фаса. - Само едно дръпване обаче.
Вярно ли е, че Алдина е скъсала и второто ти стихотворение?
Аз пък написах трето!
"Нежна красива девойко, явяваш ми се ти, Алдина.
"И при твоето сияние и блясък сърцето ми забива с трясък."
Я, колко е топличко навън.
На мен пък ми харесва майката на Алдина.
Кой ли ще е на морето тази сутрин?
Фу-Манчу!
Волпина! Ела тук!
Какво правиш тук?
Загубих си котенцето.
Тук котки няма. Айде, върви си вкъщи.
Топло е, нали? На вас не ви ли е топло?
Гледай я ти тая. Отивай си вкъщи. Тук няма котки.
Шефе, знаете ли, че "Мазилката" е написал ново стихотворение?
Кога има време да ги пише тоя?
"Мазилка", ела, кажи стихотворението на шефа.
Да чуем, давай.
Как се казва? - "Тухлите".
"Дядо ми редеше тухли.
Баща ми редеше тухли.
Тухли редя и аз, а моята къща къде е днес?"
Браво! Защо не? Разбрах те!
Доста е правилно. Но и аз бях бедняк,
обаче малко по малко станах майстор зидар.
Не може всичко да се постигне изведнъж!
Трябва търпение, драги. Иска се работа.
Да работим. Трябва да се работи. - Не работим ли достатъчно?
Стига!
Не се пие преди супата!
Къде го пише?
Подува се стомаха. Пишеше го във вестника.
Може ли да кротувате с ръцете?! - Липсва една лъжица.
Пари ли, Лалино? - Съвсем мъничко.
На мен ми сипи много, мамо. - Ще ти сипя, колкото ти се полага.
Искаш ли още, Лалино?
Добре ли е на сол? - Да, дядо.
Джина, дай малко и на дядо. - Но той вече яде.
Таткото на моя татко
умря на 107 години и още можеше!
Е, и?
Научи ме още от дете, че трябва да се яде в 11,
преди слънцето да ти е напекло главата, а вечер в 4,
иначе всичко става отрова, която ти остава в кръвта.
Ти няма ли да се храниш? - Не!
Какво сте направили на майка си?
Нищо! - Нищо не са ми направили.
Света Богородице! Човек става сутрин в 4,
работи като животно цял ден, а като се прибере да хапне залък хляб
гледа насреща си изкривени физиономии.
Е, така вече няма да гледаш изкривени физиономии!
Г-жо, време е да свалим казана от огъня.
Всъщност какво ти има? - Нищо ми няма!
Тогава, защо не ядеш? - Защото не ми се яде!
Защо не ти се яде? - Защото така!
Затворете вратата, хладно е.
Още не съм напълно оздравял.
Кой ли е по това време? - Откъде да знам?!
Да вдигна ли? - Да, да, иди.
Задникът ми да не е купа със светена вода?
Пилешкото месо все ми влиза между зъбите.
Татко, ще си взема още едно парченце?
Крилце. - Не пипай! Аз ще ти дам!
Сложила ли си мента? - Не, каква ти мента - салвия!
Веднага усети, че има друг вкус, нали?
Страхотен си, Лалино.
Джина! Кой е?
Кавалер Бионди.
Той не е ли братовчед на епископа?
Какво ви става, бе? Нямате ли насита? Сякаш ви държа гладни!
Вуйчо, гледай!
Само да те види баща ти!
Вуйчо, направи се на добрия вуйчо. Хайде де, само веднъж.
Виж, Тита!
Я, колко го бива този г-н!
Трудно е, нали вуйчо? - Е, нали знаеш…
Хубаво е това вино.
Къде беше снощи?
На кино, татко. - Така ли? Какво гледа?
Американците искаха да навлязат в територията на команчите
и бяха построили мост с железница, но индианците бяха
застанали горе и пускаха стрели по тях. Беше абсолютна сеч!
Ще те насека аз теб, престъпнико!
Нищо не съм направил!
Ако те хвана ще те пратя в болница! - Аурелио, хората те гледат!
От утре никакво училище, никакви пари.
Ще дойде при мен като общ работник!
Ама ще ми плащаш, тате? - Ще ти плащам с плесници!
Трябва да ми кажеш чий син е този лентяй!
На неговата възраст, работех вече от 3 години!
Да, да знам. Със заплата, и си давал парите на баба.
Стига вече! Елате да ядете.
Добър ден.
Станахме за смях на кокошките.
В къщата си, ще правя каквото искам! Ясно?
А не го ли правиш, г-н Всевишний!
Подай ми чинията на брат си.
Остави чинията? - Но какво е направил?
Ще ти покажа какво е направил. - И какво по-точно?
Какво е направил? - Не знам, мамо.
Ето шапката на г-н Бионди. Вчера е ходил на кино.
Усещаш ли как смърди. - Добре де и какво?
Знаеш ли какво?
Онзи бандит, синът ти, се изпикал от балкона, а долу бил кавалер Бионди…
Три скуди. Три скуди!
Сигурен съм, че не е бил той, а онези разбойници, приятелите му!
Стига! Всеки път е така. Не защитавай тоя безобразник,
който става все по-лош и по-лош!
Това са двама бандити! Зле си ги възпитала!
Да, да! Тогава си ги възпитавай ти!
Аз вече полудявам! Луда ставам! Луда!
Сега ще ви убия!
Ще ви сложа стрихнин в супата! Ето какво ще направя!
1… 2… 3…
Дори ще се убия първо аз! Сега!
А пък аз! Ще убия първо себе си!
Вуйчо, виж татко!
Защо съм такъв нещастник? Защо? Какво съм извършил?
По дяволите!
Ударихте ли се? - Какво правиш на пода?
Добър вечер, г-н директор.
Ето я Градиска! Ей, там…
Ако говорите с архиепископа и той ви даде разрешение
да продавате образи на светци в училище,
няма да е нужно да даваме пари на федералния.
Кога ще прожектирате "Човекът от равнината" с Гари Купър?
Следващата седмица, скъпа.
А кога ще се гушнеш със своя малък принц?
Теб ще те халосам с чантата!
Безсрамник!
Върви си, Джудицио! Досаждаш вече!
Беше толкова хубав… Така плаках!
Романски стил, 13 век, съвършено запазен.
Извинете, ще продължа после.
Лало, прочети телеграмата, която получи "Бялото перо" от Стокхолм.
"Идвай веднага, че вече не издържам. Инге."
Това да не е зъблата от миналото лято?
Какво ще правиш? Ще идеш ли? По дяволите. Там сега е студено!
После казват, че ако му изстреляш един между очите извършваш грях!
В негасена вар ще ги хвърля всичките!
Богородица ще ви накаже!
Не мога да оставя майка ми заради онази зъблата.
Това е новият файтон.
Гледайте!
Виж оная дебелата, с качулката.
Тук съм!
И аз, и аз!
Право на място под слънцето…
Беше прекрасен мъж, приличаше на филмов актьор…
Спомняте ли си го, момичета? С онази брадичка приличаше на парижки херцог.
Много си падаха по него!
Лека нощ, Виторио. Лека нощ на всички!
Това е паметникът на победата. Всеки ден ходехме да го гледаме.
А на мен ми се привиждаше и нощем.
Тръгвам, мамо. - И да се изповядаш както трябва.
Нали не си пил вода, иначе не можеш да вземеш причастие.
Вода може да се пие, мамо. Да се яде не може.
И вода е забранено. И му кажи, че си разбойник.
Че ядосваш родителите си… и че псуваш.
Всичко му кажи. Разбра ли?
Кой е пръв?
Откога не си се изповядвал? - От Коледа. - Много лошо.
А по празници ходиш ли на църква? - Да, но като имах заушка не ходих.
Почиташ ли баща си, майка си? - Да.
Не, не така! Белите цветя от едната страна, а жълтите от другата.
Защо, не е ли същото? - Не е същото, въпрос на естетика.
Почиташ ли баща си, майка си?
Аз да, но те не ме почитат. Удрят ме по главата.
Явно ги ядосваш. А лъжеш ли?
Е, няма как, послъгвам. - Пожелаваш ли чужди вещи?
Малките цветя - в малките вази.
Какво си пожелал?
Ами, мой съученик, викаме му Пъдаря, има шлифер,
целият в катарами, като на детектив…
Вършиш ли нечисти работи? Пипаш ли се?
Знаеш ли, че Св. Луиджи плаче, когато се пипаш?
Да, плачи си, плачи… Аз пък няма да кажа,
ще ме изпортиш на татко. А ти не се ли пипаш?
Как може да не се пипнеш, като видиш продавачката на цигари
с ония ми ти цици, да те пита "Искаш ли"?
А учителката по математика, дето е като лъвица? Леле мале…
Как да не се пипнеш при този поглед?
А какво мислиш, че идваме да видим в деня на Св. Антоний,
когато благославя животните? - Задниците на овцете ли?
Ето, виждате ли как ме гледа? Как да му кажа за Волпина?
За оня път, когато ме помоли да й напомпам гумата.
Аз не знаех, че така се целува. Вие знаехте ли? С целия си език, върти…
Тук аз задавам въпроси, не ти. Продължавай.
А, Градиска. Миналото лято,
я видях да влиза в киното.
И понеже… Градиска ме кара да припадам.
Искам жена ми да е като Градиска.
Беше сама.
Седеше там, сякаш ме чакаше.
Смених си мястото…
Пак си смених мястото…
И пак си смених мястото.
И накрая…
Търсиш ли нещо? - Стъписах се като глупак.
Идеше ми да се хвърля от моста на пристанището.
Дон Балоза не ги разбираше тия неща, но нали все нещо трябваше да кажа.
Казах, че да… Че веднъж се бях пипал, но… съвсем замалко
и после се бях разкаял.
Беше доволен. Нареди ми да кажа
три пъти молитвата и ме отпрати…
Три пъти молитвата. Опрощавам греховете ти.
А ти пипаш ли се? Виж се какви сенки имаш.
Пипаш ли се, а? Пипаш се, нали?
Да, само веднъж в гаража.
Стой мирно, де! 'се да ме пипнеш.
Джийн Харлоу! Градиска!
Цицорестата продавачка!
Циркаджийката! - Коя?
Онази с големия задник! Алдина!
Не, Алдина е моя! Ще ти разбия муцуната!
Отряд! Мирно!
Поздрав към Дуче! Да приветстваме с благодарности и с фашистки поздрав!
Римският имперски поздрав,
който ни сочи
пътя на фашистка Италия.
Искам да го пипна! Искам да го пипна!
Да живее Дучето!
90 на 100 от населението членува в партията.
1200 са младежите, 3000 са момичетата
и 4000 - децата на Вълчицата. - Ние сме 30,000 сърца, които бият
като едно-единствено фашистко сърце.
Прекрасен е този ентусиазъм, който ни прави млади и едновременно древни.
Млади, защото фашизмът подмладява кръвта ни
със светли идеали, а древни, защото…
Аз ще кажа само това… Мусолини има два, ей такива, ташака!
Днес, 21 април, се празнува създаването на Рим - Вечния Град.
Какво означава това? Означава, че трябва да почитаме всички паметници,
всички руини и всичко онова, което ни е оставила Римската цивилизация.
Аз правя това от отдавна.
Нека погледнем в този облян от слънцето ден
Италианското слънце.
Това е знак, че небето е с нас!
Миранда!
Кой е заключил вратата? - Аз!
И защо? - Знаеш защо!
Чуваш ли каква песен пеят на площада от 8 сутринта?
Отваряй, че имам работа! - Ти оставаш вкъщи!
Ако искам да остана вдовица, сама ще те убия.
Ще те удуша с тая твоя връзка!
Мислиш, че ще се уплаша от шепа черни въшльовци? Така ли?
Дай ми ключа!
По дяволите, защо всеки път,
когато има някаква тъпа проява на ония глупаци
трябва да стоя затворен вкъщи! Това е върхът на върховете!
Младежта е като гранит!
Да, младежта наистина е като гранит!
Едно, две, три, четири,
пет, шест, седем…
Поздрав към Дуче!
Авангардист, Чичо Маркони…
искаш ли да вземеш за съпруга младата италианка Алдина Кордини?
А ти, млада италианке, Алдина Кордини…
искаш ли да вземеш за съпруг, тук стоящият авангардист, Чичо Маркони?
Браво, Чичо!
Другари, казаха хляб и работа,
но не е ли по-добре, хляб и чаша вино?
Ликьор… Кафе… Ликьор!
Бадемов сироп.
За нашия ръководител! Да живее!
Труден удар!
Труден удар, Ваше Превъзходителство!
Не бих искал да ми е противник!
Кой угаси осветлението? Атилио, подай ми свещта!
Запали свещта!
Аз съм глашатаят на града.
Какво казваш? Трябва да се информира населението!
Тишина!
Това не е ли Интернационалът?
Какъв е тоя интернационал?
Откъде идва? Откъде? Къде се криеш, нещастнико?
Невъзможно е!
Покажи се, страхливецо!
Хайде, бързо, по къщите!
Затваряйте прозорците!
Прибирайте се! По къщите…
Там! Горе е!
На камбанарията, на камбанарията.
На бой, на бой…
Ние сме фашисти, терор над комунисти…
Свободен си.
Върви си вкъщи. Нали разбра, че фашистите не са лоши.
Нищо не ти направихме. Косъм не падна от главата ти.
За малко и кафе да те почерпим.
Лека нощ, бебчо!
Доведете го тук.
Свали си шапката.
Извинете, навик… аз и вкъщи.
Как така не поздравяваш с жест?
Не знаех, че е задължително.
Аз от политика не разбирам.
Сядай!
Значи от политика не разбираш!
Тогава как така са те чули да казваш:
"Ако Мусолини я кара така, не знам. "
Какво искаш да кажеш с това "Не знам"?
Никога не съм казвал нещо подобно.
Общо взето, аз говоря само за работата си. Възможно е
да съм казал: не знам какво е политика, не знам как действа…
Това заплаха ли е? - Не, съвсем не!
Недоверие към фашизма? - Ама не, защо?
Или подривна пропаганда? - Не, няма причина.
И за грамофона ли нищо не знаеш? - Какъв грамофон?
Не хитрувай пред мен! Отговори!
Но аз спях. Те ме събудиха. Дори нямах време да си сложа връзката.
Вратовръзка или шалче на анархист? - Не, какво шалче?
Искаш ли да вдигнеш наздравица за победата на фашизма?
Ами аз по това време…
По това време, по това време значи…
Проклети тъпаци! Възползвате се от нашето търпение!
Трябва да вдигнеш наздравица за победата на фашистите, приятелю.
Принуждавате ни да ви чупим главите, за да разберете,
че фашизмът иска да ви опази, да ви върне достойнството, смелостта.
Вървете по дяволите! - Пий!
Но това е рициново масло. - Няма ли да пиеш?
Не, няма да го пия. И защо трябва, нищо не съм сторил?
Какво правиш? Пусни ме! Какви ги вършите?
Мирувай! Отвори уста!
Отвори си устата! Искаш да ме ядосаш ли!
Пий. Полезно е! Пий. Пий. Гълтай!
Докъде може да се докара човек на тази възраст. Каква противна гледка!
Какво правиш бе, повръщаш в обувката ми?
Това, което ни огорчава, е упорството да не искаш да разбереш. Защо?
Защо?
На теб ти се е разбъркала главата.
Хайде глътни още малко да ти се проясни!
Ще си платите за това! - Да, да, изпрати ни сметката.
Господи, два часът е!
Аурелио!
Какво е станало?
Не ме слушаш ти! Не ме слушаш!
На ти сега!
Изправи се…
Ето, избърши се.
Да не настинеш.
Татко!
Върви си в леглото!
По дяволите, каква смрад!
Ако издайникът е тоя, дето си мисля,
по-добре да смени континента,
защото ще му откъсна главата, ташаците ще му откъсна!
Гадове с гадове! Гадове мръсни!
Гранд Хотел.
Аз наричам Гранд Хотела "Старата госпожа".
Всяка година идвам тук, за да вкуся от меда на любовта.
Отдавам нежност и желая нежност.
Аз съм единственият от града, който посещава Гранд Хотела.
Е, говорят, че идвала и Градиска.
Впрочем, точно след онази за мен невероятна авантюра
я нарекоха Градиска.
Истинското й име е Нинола. Разказват, че преди 3 години
през зимата…
Нинола, представи ни добре, моля те! Принцът е много красив, да знаеш.
Ако усетиш, че е останал доволен, кажи му за крайбрежието.
Той само с една дума ще оправи всичко.
Бъди възпитана, говори на италиански.
Той е принц, не забравяй, не е кой да е.
Освен това, е златен случай за теб, Нинола. Крайбрежието.
Бихте ли желали… Градиска…
И така Нинола бе прекръстена на Градиска.
Но аз на цялата тази история не вярвам.
Както и не вярвам на всичко, което разказва Бишейн.
Той си е роден лъжец. Измисля ги най-различни.
Трябва обаче да знаете, че преди 2 години в Гранд Хотела
дойде Емирът с 30-те си държанки.
Е, аз бях там.
Всяка нощ Емирът заключваше 30-те стаи.
Да, всичко това е истина, но разказът на Бишейн издиша напълно.
Представяте ли си, глупакът твърди, че същата нощ…
Купувайте от Бишейн - бакла, семки, боб!
Тук съм! Тук съм, момичета!
Давай, Бишейн!
Мамка му, какви мацки!
Каза, че хубави или грозни,
през онази нощ оправил 28!
Вуйчо! Вуйчо!
Полякиня ли си? Защото само полякините са с такъв огън в очите.
Вуйчо ми танцува прекрасно, нали?
Коменданте! Госпожи!
Значи си чехкиня! Защото само те са с такъв огън в очите.
Аз италиански говоря: bellissima, Buonasera (добър вечер),
Michelangelo, Fanculo (да ти го вкарам), O sole mio.
Добър вечер.
Вуйчо, вуйчо! - Махай се оттам! Махай се!
Майната му на тоя.
Видяла море? - Море?
Хайде!
Леопарди пише поезия. Познавате ли Леопарди?
Не, аз първи път идва тук.
Така ли? Данте Алигиери е идвал, Леопарди е идвал, дори и…
Хубаво!
Наздраве!
Как мина? - Как да мине?
Аз, с германките винаги съм я карал спокойно.
Влюбена е до уши.
Даде ми върховното доказателство. Разреши ми задната интимност.
Чичо! Чичо!
Чичо Тео беше брат на баща ми.
През лятото веднъж месечно отивахме да го вземем с файтона.
Идва, татко.
Идва. Идва…
Здрасти, чичо!
Как е, Тео? Мамо, доволен е.
Тео! Я колко е добре.
Да, добре е.
Внимавай.
Как си? - А ти как си?
Аз ли, добре. Ходя на училище.
Знаеш ли къде ще те заведем днес?
Да ядем спагети в чифлика.
Доволен ли е моят брат?
Виж кой е тук. Тук е татко.
Синчето ми! Дай целувка на татко.
По-добре е, нали? - Нормален е.
Видя ли колко е пораснал този разбойник?
А той онази вечер пак се напи.
Как сте, Тео? - Добре съм, дори по-добре.
Мамо, сладките! Чичо, мама има сладки за теб.
Е, ще се върнем преди да се свечери.
Изпуши ги за мое здраве.
Още ли е жив дон Пацалия?
Дон Пацалия умря преди 10 години.
Отдавна си отиде!
Беше жив миналата година. - Онзи беше дон Амедео.
И дон Амедео ли е умрял? - Не, дон Амедео е жив.
Така де, нали това казвам и аз.
Миналата година го видях със саксия с цветя. Вървеше…
Кой знае къде отиваше?
На 8 години Тео беше голяма работа.
Виж Аурелио, не се засягай, но Тео беше
много по-умен от теб и в училище беше най-добрият от всички.
Да, не ми е трудно да го призная. Истина е.
Но и сега е така.
Добре ли ти е с нас, Тео?
Чичо, там е морето. Гледай онази синя линия.
Татко, може ли да водя коня? - Не!
Защо съм тук тогава? Хайде, нека го водя!
Къде се е видяло магаре да води кон?!
Ако минем оттам, ще стигнем по-бързо.
Много е лош пътят. Има дупки като окопи, ще пропадне файтона.
Какво става? Нещо не е наред ли?
Защо носите тези неща в джоба?
Това са камъни!
Камъните тежат? - Да, но тези са красиви.
Спри файтона, спри го!
Тео трябва да пусне една вода!
Щом има нужда…
Внимавай като слизаш.
И вие ли? - Защо не.
Дядо, побързай, че съм гладен.
Таткото на моя татко казваше:
за да си здрав, трябва да пикаеш често!
Като кучетата.
Гледай каква красота, Тео…
Хубавичка е кобилата.
На колко години е? - Три и два месеца.
Само дето не понася свирката на влака.
Когато сме на гарата, правя чудеса, за да я удържам!
С какво ще я храниш днес? - Пълна чиния с тортелини.
Какво си направил? Не си разкопчал панталона!
Татко, чичо се напика!
Мамка му, а онзи каза, че бил нормален!
Не си е разкопчал панталоните!
Е, забравил е. Забравил е…
Тита, вярно е. Морето оттук се вижда като синя линия.
Чичо, но ти си се напикал! - Млъквай!
Дори не си е разкопчал дюкяна!
Няма нищо. Тео, ще се преоблечете в къщата.
Ела тук, че ще се хвърля под колелата!
Сядай! Разбойник!
Да продължа ли? - Да, карай.
Е, днес похапнахме!
Вървете с Мингино да видите извора.
Аз оставам тук със сина си Тео да си пийнем вино.
О, с удоволствие, но само една чаша.
Знаете ли какво ще направя? Ще си дремна тук.
Браво. На сянка ще ти е добре.
Хубаво ли е яйцето, Тео? И аз съм така…
Всеки път като видя яйце, мога да го съзерцавам с часове.
И се питам как е могла природата да създаде такова съвършено нещо.
Скъпи, природата я е създал Господ, а не невежа като теб!
Я си гледай работата! Значи ще те намеря тук.
Разчитам на вас, татко. - Мингино, колко е далече?
Чичо, виж как ще я приспя.
Олива, тук има жабок! Прилича на дон Балоза!
Как е? - Страхотно!
И не те напива. А това ще го сложим тук.
Ей, я хвърли камъка!
Проклет пакостник!
Не плачи, пакостник такъв. Не плачи!
Татко, чичо се е качил на дървото!
Какво казва? Защо крещи? - Не разбрах.
Чичо се е качил на дървото!
Искам жена!
Откъде да ти намеря жена, бе, сине?
За какво ти е жена, дядо? - Я гледай чичо ти къде се е качил!
Искам жена!
Татко, ето там горе!
Хайде, Тео, слез, може да се нараниш.
Ти какво стоиш? Иди за стълба!
А вие? Защо не внимавахте? Как се е качил на дървото?
Да се опитам ли да го сваля?
Аз тебе така ще те халосам, че ще се забиеш в земята.
Как е успял да се качи чак горе? Ако падне ще се убие.
Миранда, я ти влизай в къщата, да не разиграваме театър.
Искам да разбера как го е направил?
Ами пиехме си вино ние с Тино и…
изведнъж изхвърча горе като котка.
Тео, какво правиш? Хвърляш камъни по главата на баща си?
Тео, слез! Стига толкова!
Ще се гръмна. Мамка му. Това живот ли е!
О, не, не започвай и ти! Тео! Не виждаш ли, че брат ти се ядоса?
Г-н Тео, хайде слизайте!
ИСКАМ ЖЕНА-А-А!
Това е нормална нужда. Той е на 42! - Да, но ще падне.
Аз като бях на 42…
Но хайде стига, слизай!
Слез долу, Тео!
Добър удар, чичо, улучи го в главата!
Точно в целта.
Сега ще се кача аз, но по мен не хвърляй!
Ще си занесем пиленцата.
Какво искаш? Всички ни да изтребиш? - Сега идвам аз.
Да, да. Внимавай, че ако ме улучиш лошо ти се пише!
Какъв удар, а?
По дяволите. Тоя е убиец. Да пукнеш дано.
А сега какво да правя? Какво?
Да се бия по главата. Пада ми се. Глупак съм аз.
Отиваме си у дома!
Тино, хайде, впрягай коня. Тръгваме си!
Горе ли ще го оставите? - Да, горе! Впрягай коня!
Добре, както кажете. - Татко! Тита!
Извикай майка си! Къде е тя?
Горе ли ще го оставим? - Много добре си е горе.
Да тръгваме, искам да си ходя вкъщи. - Но той ми е син, Аурелио.
Искам жена! - Миранда!
Тео, виждаш ли. Тръгваме си!
Ще се престорим.
Чуй, Аурелио… Нека ида аз. Ще го убедя.
Качвайте се във файтона! Всички.
Тръгваме веднага. Какво правиш там?
Е, Тео, какво ще правиш? Там ли оставаш? Ние си отиваме.
Почти нощ е. После няма кой да те върне?
Там ли оставаш? Добре, чао!
Слизай!
Тео, слизаш или не? Отиваме си, да знаеш!
Чао, чичо!
Искам жена!
Хайде, слизайте всички. Всички долу. Хайде, слизайте!
Ти защо плачеш? Да не полудя и ти?
Тино, бягай в болницата, повикай санитарите и веднага се връщай.
Ще се хвърля в кладенеца!
Защо плачете сега?
Плаче, чуваш ли, Миранда? Горкичкият.
По-добре ли сте?
Искам жена!
Не мога вече да го слушам! Не мога повече!
Накарайте го да млъкне!
Татко… Татко… - Какво?
Да ида ли да извикам Волпина?
Татко, виж.
Дойдоха, мамо.
Добър вечер, д-ре. - Какво се е случило?
Стои горе на дървото. - Хубаво място. Чист въздух.
Всичко това ваша собственост ли е?
Какво да ви кажа, докторе, един малък имот…
Вече 5 часа стои горе.
Сега не се вижда, защото е сред листата.
Какво сте му направили? - Нищо.
Крещеше и хвърляше камъни.
Ако трябва да я кара цял живот така… не знам, д-ре.
Монахинята е джудже!
Проклятие и за него, и за нас.
Спокойно, тя ще се погрижи.
Стоиш там на хлад ли?
Тя ще го свали ли?
Ти наистина ли полудя! Я слизай,
че нямам намерение да ти търпя глупостите!
Я, каква сила, мамо! Накара го да слезе!
Накара го да слезе, мамо, и виж, доволен е.
Тео, Тео…
Ето го тук.
Пак ли започна да правиш магарии?
Не… - Как не? А какво правеше горе?
Броил е семките на смокините.
Хайде, хайде вкъщи. Прибирай се. Заведете го вкъщи.
Какво да се прави, понякога е нормален, понякога - не, като всички.
Чао, чичо! - О, Тита. Добре си, нали?
Отгоре се виждаше селото на Джиджино.
От много време не съм му гостувал.
Между 11 и полунощ… Да, с лодката на Кагета.
Като плаващ дворец е. Трийсет етажа!
А какво ли би направил Сандокан с такъв кораб!
Къде е? Не го виждам.
Градиска! Да живее Градиска!
Хелоу, систър. Тук е нашия кораб. Заповядайте!
Къде отиват всички тези хора?
Къде отиват с такова вълнение в сърцето? Къде?
Днес е много важен ден за вашия град, за вашето отечество.
Тръгваме! Хайде, тръгваме!
Ако падна във водата по твоя вина, ще ми купиш нова рокля.
Иска ми се да ви го кажа, но не мога, защото се отнася за нещо несигурно.
Къде отиват всички тези хора?
На колко км минава от нас? - На осем.
Но благодарение на Галилей го виждаме на 400 метра.
Възхитително! Сякаш ни връхлита.
Адвокате, колко ли тежи?
Повече от два пъти от Гранд Хотела.
Повече от два пъти плюс арката на Бузу!
"Пътувай, о, повелителю на морето"
"Следя знаците ти по вълните"
"Гледам осветената следа"
"Кое си ти, о, варварско божество…"
Джино, иди по-близо до майка си.
Мамка му, момчета! Има ледени течения.
Горките ми ташаци, станаха на сушени бобчета.
С плуване от брега ли дойде? - Че откъде другаде?!
Свободен стил.
На третия ден отивам там с лодката си и свирвам както винаги.
Изскача делфинчето.
Опира глава на лодката и казва "мамо"!
Я върви на майната си!
Ама защо, делфините са много умни, каза ми го моят зъболекар.
Я виж колко са много.
Милиони, милиони, милиони звезди.
По дяволите, момчета! Питам се
как успява да се крепи туй чудо?
Защото за нас, така да се каже, е доста лесно.
Трябва да построя сграда, толкова тухли, толкова вар…
А там горе, майчице мила! Къде да поставиш основите?
Да не са конфети?!
Миранда? Какво правиш? Спиш ли?
Студено ли ти е? Искаш ли сакото? Хайде, вземи го.
Загърни се, какво ще правиш ако настинеш?
Още много ли ще стоим тук? 1 часът е.
Откъде да знам? Казаха около полунощ.
А може и да закъснее, нали идва чак от Америка.
Вървете всички на майната си! Всички…
Отправи ви благопожелания.
И всеки път се надявах, и всеки път веднага свършваше.
Според теб…
На колко години съм? - На 52?
О, не се страхувам да си кажа истината.
Дори винаги прибавям нещичко отгоре. На 30 съм.
Изненадващо. - Е, още съм в очакване.
Мислех те за 70.
Мечтая за среща, която ще трае цял живот.
Искам семейство, деца, съпруг,
за да си говорим вечер, дори когато си пием кафето.
Понякога и да се любим, защото, което си трябва - трябва.
Но чувствата са по-важни от любенето.
А аз тая в себе си много чувства.
И на кого да ги дам? Кой ли ги иска?
Ей, какво правиш? Плачеш ли? Колко е глупава? Видя ли я?
Плаче, защото момичето е нежно и чувствително.
Има право, защото всички мъже сте мошеници! Не плачи!
Ето го! - Татко, татко!
Рекс! Рекс!
Да живее Рекс - най-голямото постижение на режима!
Аз представлявам кмета. Пожелавам ви добър път!
Да живее Италия!
Какъв е? Как изглежда?
Какво е това нещо?
Наистина нищо не се вижда!
Ще се подпра на зида.
Само през '22 имаше такава мъгла.
Полека, спри! Аз съм тук. Човек има.
Да пукнеш дано.
Джина!
Къде съм? Като че ли съм никъде.
Ако смъртта е такава, не е хубаво нещо.
Всичко изчезна. Хора, дървета, птичките, виното…
Мамка му!
Дино, загубих се. Не си намирам къщата. Къде съм?
Къде ли? Вие сте пред къщата си.
Ето я там. - Благодаря.
Ей, къде в тази мъгла? - На училище. Довиждане, дядо.
Я гледай.
Бил съм в Норвегия. Две жени…
красиви, големи, норвежки!
Бакла, семки, боб…
Ей, тук е отворено. Може да се мине.
Който стигне последен, е мухльо!
Назо, Назо, оттук, ела!
Каква красота!
Къде си, любов моя?
Номер 18. 18… Кампари.
Алдина, искаш ли да ти кажа кой беше?
Беше Кампари.
Знам го от Монца.
Алдина!
Внимавай, Лало!
Вижте, ухо!
Може ли? - Затворено е.
Може ли да вляза, г-це?
Какво искаш? - Една цигара.
Да ви помогна ли, г-це? - Я стига, не можеш да го вдигнеш.
Как да не мога? Мога да вдигна 80 кг. Веднъж вдигнах на ръце и баща си.
Вие колко тежите? - Не знам.
Искате ли да видите, че мога да вдигна и вас.
Да видим.
Да знаете, наистина ще ви повдигна. - Да видим.
Пусни ме! Пусни ме, глупчо!
Силен си! - Сега ще ви вдигна пак.
Добре, но стига вече.
Свали ме долу. Стига!
Ще ме изпуснеш, луд!
Ти наистина си луд… Но какво ми става? Главата ми.
Видяхте ли колко пъти успях?
Да, миличкото ми… Ела тук… и ти си сладък, знаеш ли?
Хайде, накарай ме да полудея. Подлуди ме, само мъничко.
Какво да правя? - Смучи!
Давай…
И тази…
Но какво правиш! Смучи, миличък!
Не става ли така? - Не, не така!
Трябва да смучеш, идиот такъв!
Не мога да дишам!
Я ме остави. Излизай, че трябва да затварям.
Какво искаше? Цигара ли?
Ето, подарявам ти я. Сега изчезвай!
Няма да мога.
Дръпни се! - Довиждане!
Хайде, пий. Ще ти стане добре.
Пари, мамо! - Така трябва.
Мамо, има муха.
Каква муха? - Ето там, там е.
Единствената къща, в която има мухи през зимата…
Мамо, ти и татко как го направихте?
Какво да сме направили?
Ами срещнали сте се, после сте се обикнали, после сте се оженили?
Какво те прихваща? Пък и кой ли си спомня вече!
Баща ти не е много по действията, знаеш го.
Той беше общ работник в селото
и тъй като нашите бяха малко по-заможни, не го харесваха…
Дори, всъщност, избягахме от вкъщи.
Без да искаме разрешение.
А първата целувка? Кога се целунахте за първи път?
Какви ги говориш пък ти?
А и не знам дали сме се целунали.
Първия път, когато се видяхме, той си свали шапката и толкоз.
Това беше най-многото, което се правеше.
По наше време не беше, както е сега. Да ги вършиш всякакви.
Аз не ги върша всякакви, мамо. - Стой кротко, че си целия потен.
Какви да ги вършиш, та ти носиш още къси панталони!
Ами щом са къси, тогава ми уший дълги, като на оня другия!
Кой другия? Джина!
Тя каза - не ми пращай повече бележки, а аз я попитах защо.
Вземи колелото и иди кажи на доктора да дойде.
Нека да прегледа и вас. Така ме изплашихте онзи ден.
Върви, върви…
Пък аз ще й изпращам бележки, когато си искам…
В Африка! Ще стана доктор и ще замина за Африка!
Така онази ще разбере!
Навън вали сняг!
Вярно, вали сняг!
Учителю Фигета, на!
Ако продължи така, няма да има училище поне 3 дена.
Вижте планината, цялата е побеляла.
Назо, да се чупим.
Мокър е, няма да натрупа.
Я стига, разкарай се!
Тихо, тихо! Врабчета!
Чакай, идвам с теб.
Тита! Гледай как пада!
Да отворим.
Красиво е!
И аз искам! И аз!
Продължава да вали! Вече 4 дни ни разгонва фамилията. Проклятие!
Тази година ще бъде запомнена като "Снежната година".
Ако изключим Ледения период,
за първи път тук в нашето градче вали такъв обилен сняг.
Това сигурно е някое момче, не ще да е от падащия сняг.
Както казах… изключение правят годините
1541… 1694…
1728… 1888,
когато е валяло сняг на 13 юли.
Но къде е тя?
Как е майка ти? - Сега е по-добре.
Още е в болницата, но докторът каза, че е извън опасност.
Горкичката. Не забравяй да я поздравиш от мен като я посетиш.
Добра жена е майка ти.
Винаги ми е давала храна
и чаша вино. Добра жена…
Как си?
Донесох ти карамфили. - Благодаря. Как си?
Здравей, Аурелио. Колко са хубави!
Застанах малко на прозореца, но сега пак ще си легна.
Днес съм добре! Какъв хубав цвят са!
С това топло ли ти е, мамо?
Ядохте ли? - Да, нахранихме се.
Пак ли ядосваш татко си? - Той ме удря по главата, мамо!
Накрая ще оглупея!
Тук отзад има хубава градинка. Не знаех!
С този сняг всичко изглежда разцъфнало.
Мамо, още вали.
В известен смисъл ти върви, Миранда,
защото в това време си е най-хубаво в леглото.
Уморен е горкичкият, цял ден работи.
Не трябва да му отговаряш, вече си мъж…
Не с този лед! Не хвърляй лед! Ще ме нараниш!
С тоя дъжд и този сняг кой ли удря го на бяг?
Какъв луд! Не!
Точен удар, Ваше Превъзходителство!
Оставете я! По Градиска! Не!
Стига! Стига! Предавам се!
Ще ви пребия всичките, ако ми счупите прозореца!
Какво беше това?
Вижте, това е паунът на графа!
Идва насам!
Да го хванем ли, момчета?
Ама аз нищо не разбрах. Какво се е случило?
Айде, чичо, ще ви обясня в колата.
Защо в колата? Къде отиваме?
Тук наблизо, чичо. В чифлика на Дзиира.
Един роднина от Америка иска да ви види.
Щом иска да ме види защо не дойде той тук?
А кой е този роднина?
Леля умря.
Кураж. Кураж.
Тита, не, не прави така… Отвори!
Не, няма да отворя! Не!
Лало! Лало, припадна.
Татко, виж, вуйчо е зле.
Да си върви в казиното!
Прекръсти се, татко.
Как си? - По-добре съм!
Хайде, недей така… дръж се!
Заемете местата си. Къде са сирачетата?
Престани!
Да живеят младоженците!
Хвани ме под ръка, Назо.
Направете път, ще ми паднат циците!
Вдигам тост за младоженците.
На сено и на слама бъдете щастливи в село Сенослама.
Като се напиеш, и стихове пишеш, а?
Градиска се омъжва и ни напуска!
Искаме да ти се извиним, че понякога те ядосвахме,
но сега, когато си отиваш, ни е мъчно. Много ще ни липсваш.
Мълчанието е злато, думата - сребро,
пожелавам на младоженците всичко най-добро!
Къде е булката?
Нашата Градиска ни напуска. Намери своя Гари Купър.
Боже, Гари Купър е каубой, а Матео - карабинер,
но любовта си е любов. Бъди щастлива, Градиска!
Да живеят младоженците!
Скъпи младоженци, днес вие венчахте вашата мечта за любов.
Но имате и един дълг - да създадете много деца.
За вашето семейство, за църквата и за родината!
Докато сме заедно, да пийнем, преди да се разотидем.
Снимка! Снимка!
Сега ще направим екстра снимка.
Огледалото! Дай ми го.
Всички - зад булката!
Красавице, но какво правиш! - Плачеш? Ти си луда?
Не, няма да плача повече. - Така, сближете се.
Карабинерът - там, ти по-назад.
Градиска, гледай пиленцето.
Не мърдайте. Така е добре! Заваля.
Усмивка. Готово. Да направим още една.
Какво правиш, ще я събориш, пияницо!
Тук е тъмно, да идем на слънце. Излезте, моля, следвайте ме.
Съчиних друго стихотворение, в което се казва:
"Макар светът да е пълен с хубави неща,
пълен със селца, които ти харесват повече от града".
Малко вода ще ти дойде добре. Ще те измие.
Вали! Вали! Ставай, ставай!
Вече не вали! Седни! Седни, ето тук! Свири!
Мокра булка - щастлива булка!
Да живее Италия!
Вървете си вкъщи!
Поздрави от Бишейн! Бишейн ви поздравява.
Назо, отивам си вкъщи!
Чакай ме, идвам с теб!
Букетът, букетът! Чакай!
Сбогом! Обичам ви всички…
Градиска си отива! - Заминава!
Сбогом, Градиска!
Пухчета!
Къде е Тита?
Назо, ще отидем ли за риба?
Но Тита си е тръгнал, отдавна си е тръгнал.
Субтитри: curidge
Синхрон + дребни корекции Веселин Каменов