Vem bjöd alla de där människorna?
Jag älskar dig.
Inte en lugn stund.
Skynda!
Hjälp!
-Vad har hänt? -Det är Robby.
Han har övervakat mig. Det var ett misstag att ge dig babykameran.
SANNINGEN
Är det för tidigt för att ha i whisky?
-Eva, prata med mig. -Herregud…
-Jag har förstört allt. -Hur då?
Jag kunde inte sova.
Barnen är på övernattning, så jag steg upp tidigt och jag…
-Jag kollade mina mejl och… -Okej…
Titta.
Vad fan?
Det är Benjamin.
Vi träffades på nätet. Robby skickade dem.
Han använde babykameran. Samma som jag gav dig.
Jag vet att Robby har varit en skitstövel, särskilt under vår skilsmässa, men…
Jag trodde aldrig att han skulle göra nåt så vidrigt.
Han måste ha hackat mitt wifi för att komma in i kameran.
Maya, jag är… Jag är hemskt ledsen.
Jag ville göra er trygga, inte utsätta er för fara.
Så man kan hacka babykameran?
Om den kan hackas, skulle man då också kunna ladda upp nånting i kameran?
Typ, lägga in en film?
Vad menar du med det? Har det hänt nåt?
Jag såg Joe.
-Jag klarar det. -Nej, jag tar det.
-Nej, på allvar. -Jag tar det.
-Okej, tack. -Tack.
-Hej. -Hej. Du är tidig.
-Ja, jag väntade mig mer trafik… -Så bra.
Hej.
-Ja… -Så…
Marty, Molly. Molly, Marty.
-Hej. Äntligen. -Hej. Så klart.
-Jag har hört allt om dig. -Jaså? Bara bra saker, väl?
Vilken glöd, wow…
-Ni har ett vackert hus också. -Det var mycket… Ja.
Vad klagar du på? Han är jättetrevlig. Jag gillar honom.
-Jag vet inte… Jo, han är okej. Visst. -Ja.
-Kom igen, älskling. -Ja, så klart.
-Vill du ha hjälp? -Nej, det går bra. Tack.
-Har han berättat om i eftermiddag? -Ja, det gjorde han.
Jag måste verkligen skärpa mig. Är du gift?
Jag? Herregud, nej. Inte i närheten.
Men jag måste ha missförstått… Vad händer i eftermiddag?
Jaha… Han ska släpa med mig för att träffa en florist inför bröllopet.
Jaha…
-Vad trodde du att jag menade? -Kom nu.
-Var han inte tidig? -Trevligt att träffas.
-Detsamma. Kom på middag nån gång. -Gärna.
Nej, aldrig. Ät inte upp chilichipsen. Tack.
Hej då! Hon är jättetrevlig. Över din nivå.
Du har väl sagt att du får dina resultat i eftermiddag?
-Kom nu. -Varför…
-Herregud… Hon vet inte att du är sjuk. -Det är inte så enkelt…
Inte så enkelt? Hon ska gifta sig med dig. Du måste berätta.
Okej, det ska jag, när jag vet hur läget ligger.
Och förresten, Marty, har inte du med det här att göra.
-Uppfattat. -Bra.
Jag måste prata med Maya Stern om motorcykeln.
Sen ser vi varför Eddie Walker ljuger om sitt alibi. Okej?
Visst.
-Det stämmer bara inte. -Jo. Om nån försöker jävlas med mig.
Om det här är psykologisk krigföring så är det ganska effektivt.
Ja, men vem skulle göra nåt sånt?
Vi glömmer Joe ett tag. Vad ska vi göra åt Robby?
Ja… Jag gjorde mig av med fotoramarna.
Jag skickar mejlet till min advokat. Jag vet inte vad mer jag kan göra.
-Du kan bo här. -Nej, det är mitt eget jävla hus.
Han ska inte få förstöra mitt liv med ett mejl.
-Men du, om du behöver nånting, så ring. -Visst.
Och…du då?
Om du har blivit hackad, vad tänker du göra?
DNA ME NYTT MEDDELANDE
-KAN VI TRÄFFAS? -JA VAR/NÄR?
-Hej. -Hej.
Jag sticker till Alfie. Har du hört nåt från DNA-sidan?
Nej. Inte än.
Det är morbror Shane, eller hur?
-Who you gonna call? -Hon har nog inte sett den.
-Inte? -Nej. Hon gillade inte det.
Okej.
Då ska vi se om vi kan hitta lite gremlins i era kablar, va?
Tack.
Det var Eva som gav dig den, va?
Det är inte Eva. Jag litar på henne som jag litar på dig.
Men om man kan hacka kamerorna…
…så behövde den som gjorde det inte ens komma in här för att göra det.
-Precis. -Du fick plötsligt många fler misstänkta.
Som om jag inte är paranoid redan.
Jag tror att dr Wu kan ge dig nåt mot det.
Jag pratade med Wu. Det gjorde ingen skillnad.
Nå?
Det är rent. Du har inte blivit avlyssnad. Jag sökte efter avlyssningsutrustning.
Alla wifiloggar ser helt normala ut.
Det är bara du som går ut på nätet, som vanligt, mycket med mobilen.
Inga ändrade inställningar eller skumma IP-adresser…
-Ge mig tio minuter. -Visst.
Så ni har gripit nån…men du kan inte säga vem. Jag vet inte varför.
Men nu har ni släppt honom. Toppen.
Det är ungefär det som jag har börjat förvänta mig.
-Jag tänkte bara att du ville veta. -Jaha.
Dessutom…vill jag att du tar en titt på det här.
Känner du igen honom?
Kan han ha varit med i parken?
Jag kan varken bekräfta eller förneka det.
Chockerande.
Det var mörkt och de hade masker på sig.
-Kanske. Jag är inte säker. -Okej. Värt ett försök. En sak till.
Vet du nåt om att familjen Burkett sponsrar ett fotbollslag, Winherst Pumas?
Jaha. Det var Joe i rollen som stöttande morbror.
-Min systerdotter spelar i laget. -Okej.
-Får jag…? -Javisst.
-Mår du bra? -Ja. Toppen. Jag bara… Jag bara…
Jag hör av mig.
Ja, fortsätt bara…
-Hej. Är allt bra? -Ja.
Du får inte stanna här och grubbla hela dagen. Vi ska ut.
Kom, ditt lilla troll! Nu sticker vi.
-Vi behöver nog inte stjärnan. -Du behöver inte den.
-Okej? -Ja.
Kom. Nu ska vi ha skoj.
Maya, det är Judith Burkett.
Jag vet att vi har haft våra meningsskiljaktigheter,
men jag saknar min sondotter.
Jag skulle bara vilja träffa henne. Tvinga mig inte att tigga om det. Ring.
Här. Sista biten.
Så gullig.
Håll ut händerna så här.
-Är barnen inte hemma? -Nej, de är…
De är ute. Vad gäller det?
Vi vet att du inte var på gymmet när Joe Burkett mördades. Visa fotot.
Det här fotot togs 20.50 den 12 april,
samma kväll som Joe mördades, när du sa att du var på gymmet.
Så, Eddie, varför skulle du ljuga för polisen under en mordutredning?
Det var inte meningen att ljuga. Jag åkte till gymmet den kvällen,
men när jag kom till parkeringen var det en kvinna där, som…
Hon började flirta med mig…
Jag har inte varit singel sen jag var 21, och plötsligt bara…
Hon heter Sasha, och hon är rolig och smart och vi klickade direkt.
Det händer inte särskilt ofta.
-Hennes bil hade fått motorstopp. -Precis när du kom?
-De var bättre förr. -Det var det hon sa.
Hon hade bilproblem och bad om skjuts hem.
-Sen bjöd hon in mig. -Kan hon bekräfta att du var där?
Nej. Det var jag inte.
Jag kom knappt in genom dörren. Jag såg tecknen. Hon ordnade en drink och…
Jag kunde inte. Jag tänkte bara på Claire.
Jag gick. Vi har inte pratat sen dess.
Jag körde bara runt och hamnade på en pub.
Jag borde ha sagt det,
men jag ville inte att barnen skulle höra och få fel uppfattning.
Vi behöver kontaktdetaljer för Sasha och puben.
UTANFÖR WINHERSTS SPORTKLUBB KL 12?
BRA. VI SES DÄR
JAG KAN INTE SES I DAG
-Hej. -Hej, Louis.
Jag ska precis gå. Jag skulle träffa nån.
Det är jag. Från webbsidan.
Jag är din halvbror. Ja, det är konstigt. Det var inte så jag tänkte mig det.
Va? Det kan inte vara du. Du jobbar med mitt fotbollslag.
Det vore en galen slump. Tog du jobbet för att hålla koll på mig?
Ja. Det dök upp ett jobb här, så jag tänkte…
-Herregud… -Jag vet att det låter illa, okej?
Jag var rädd. Jag visste inte vad jag skulle säga.
Och jag tyckte om att umgås med din mamma. Hon berättade om er.
Efter hennes död visste jag inte vad jag skulle göra, så då tog jag jobbet här.
Vad menar du med att du umgicks med min mamma?
Bara det. Vi ville lära känna varandra. Vi träffades på ett kafé första gången.
Sen sågs vi i skolan, vilket var konstigt.
Nej, jag hade vetat om mamma träffade dig i skolan.
Inte din skola, en konstig snobbskola. Jag skulle låtsas att jag ville gå där.
-Vi fick en rundvandring och allt. -Varför det?
Jag vet inte. Det var konstigt.
Det var som om vi hade nåt hemligt uppdrag eller nåt.
Jag hade tänkt fråga mer om det, men det var sista gången vi sågs.
Hon dog dagen efter.
Farmor!
Titta, min lilla vän!
Raring… Åh, min Lily.
-Raring… -Lily?
-Ja… -Här, Lily.
Du kan väl gå till lekrummet, så kommer farmor snart.
-Duktig flicka. -Kom, raring.
Så där, ja. Ha roligt.
-Jag visste att du skulle besinna dig. -Så klart.
Det var därför du förra gången vi sågs antydde att jag höll på att bli galen.
Det var bara av omtanke.
Man kan knappast beskriva dig som stabil den senaste tiden.
-Jag är fullständigt stabil, Judith. -Du visar alla klassiska tecken.
Du drar dig undan, du har sömnproblem, du slutar bry dig inte om ditt utseende…
Kan du sluta försöka psyka mig?
-Psyka? -Ja.
Jag har varit psykiater i 40 år. Längre än jag har varit i familjen.
Du kan inte skicka iväg mig till en psykavdelning, som Caroline.
Om jag hör fler psykologiska insikter går jag och Lily och kommer inte tillbaka.
Jag ska se om vi kan få lite te.
Härligt…
-Hej, Abby. -Hej, moster Maya.
Få inte panik nu, okej? Jag har hittat honom. Mammas son.
Va?
-Var? -Det är en lång historia.
Herregud… Men… Hur är han? Är allt okej?
Ja, jag mår bra. Men du, det låter som att mamma sysslade med nåt konstigt.
De åkte till nån snobbskola och sa att han ville börja där.
De pratade med rektorn och fick en rundtur och allt, och nästa dag blev hon dödad.
-Visst låter det konstigt? -Vet han vad skolan hette?
Nej, men det börjar med F, som Frederick eller Frank eller nåt.
Moster Maya? Säger det dig nåt?
Jag är inte säker. Du borde prata med din pappa om det här.
Okej. Det ska jag. Hej då.
Okej. Hej då.
Caroline? Jag trodde att du var på sjukhus.
Caroline?
Franklin Biddle…
Okej, älskling. Kan du vara en duktig flicka för farmor?
Ja! Farmor!
Okej. Hon kan stanna i eftermiddag. Jag hämtar henne senare.
Hoppas du brås på din pappa.
Jag visste att jag var adopterad. Min mamma sa det när jag var liten.
Det var bara hon och jag hela mitt liv. Det räcker för mig. Jag älskar min mamma.
Men jag var väl nyfiken.
När jag hade fyllt 18 gjorde jag ett DNA-test och hittade Claire direkt.
Jag kunde äntligen få lära känna henne, men jag vet inget om min biologiska pappa.
Han kanske inte vill ha med mig att göra. Utan Claire skulle jag aldrig hitta honom.
Jag önskar att jag hade hittat henne tidigare. Vi fick nästan ingen tid ihop.
-Varför sa du inget till polisen? -Va?
Du sa att du var med min mamma dagen innan hon…
Innan hon dog. Om du brydde dig om henne, varför gick du inte till polisen?
Jag trodde inte att jag behövde det. De sa på nyheterna att det var ett rån.
Jag funderade på att höra av mig till er, men det kändes inte som rätt tillfälle.
Prata inte med Daniel om det här, okej?
Och messa inte. Jag måste tänka.
Jag fattar.
Men…
Vi kanske kan ses igen, när du har haft tid att tänka?
Hej då, Louis.
Molly borde vara här.
De är sena. Vad betyder det?
Det betyder nog ingenting.
Är jag med?
På Ebonys tioårsspektakel?
Jag jobbar på det. Jag måste nog överdriva dina fördelar.
-Jaha… -Hur bra är du på ballongdjur?
Hur som helst… Strunt i det just nu.
-Djupa andetag, okej? -Okej. Ja.
Okej, du borde… Du borde gå. Jag ringer dig.
Just nu måste jag…förbereda mig.
Okej.
-Jag vet. Bara gå. -Ring mig.
Sami? Kan du följa med mig?
Degenerativ?
Det verkar som att din hjärna inte fungerar som den ska.
Jag är rädd för att dina symtom blir allt värre.
Både MR och EEG visar tecken på hjärnskador.
-Det vi inte har kunnat identifiera än är… -Var det jag?
Var det drickandet som gjorde det här?
Än så länge kan vi inte veta säkert.
Eftersom saker och ting inte beter sig som vi skulle förvänta oss
är det svårt att säga hur snabbt det här kommer att fortskrida…
Jag önskar att jag hade bättre nyheter…
Sami?
Ja…
Ja.
REKTOR
Hallå?
Hej på dig…
Fan…
Herregud…
Jag är hemskt ledsen för att jag stormar in så här…
Jag… Jag hoppades att få prata med er?
I vanliga fall brukar man vänta på andra sidan dörren.
-Det var mitt misstag. -Verkligen.
Dessutom har jag väldigt mycket att göra i dag.
Jag tar inga möten, mrs…
Burkett. Jag är Judith Burketts svärdotter.
-Ni kanske minns henne? -Ja, självklart.
Judith Burkett är en av våra mest generösa välgörare.
Ja. Hon hälsar. Trevligt att träffas. Maya.
Neville Lockwood.
Så…
Er man…
Joe. Joe Burkett.
Jag beklagar sorgen. Er man var en av våra mest älskade elever.
Om ni vill upprätta ett pris till Joes minne…
Jag är här av en annan anledning.
Jag ville fråga om en kvinna som heter Claire Walker.
Hon var här med sin son… för några månader sen.
-Ursäkta, men vad gäller det här? -Minns ni att ni pratade med henne?
-Nej. -Om ni tänker tillbaka?
Mrs Burkett, jag är rektor för en av landets mest prestigefyllda skolor.
Föräldrar slåss om att få låta sina pojkar börja här.
Jag träffar dussintals varje månad.
Claire ville inte skicka sina barn till nån snobbig internatskola.
Hon ville veta nånting.
Jag är ganska säker på att oavsett vad det var, så minns ni ert samtal.
-Jag vet inte vad ni pratar om. -Ni ljuger.
-Ursäkta mig! -Ni vet precis vad jag pratar om.
Claire, min syster, blev mördad dagen efter att hon var här.
Vad det än var för information som hon fick, vad hon än ville undersöka,
ledde det till att hon inte är hemma med sin familj nu.
-Jag måste be er att gå. -Inte förrän jag har fått svar.
Jag behöver inte tillfredsställa er nyfikenhet, kapten Stern.
Ja, jag vet vem ni är.
Påminn mig…
Var det inte Burkettpengar som bekostade er nya vetenskapsavdelning förra året?
Jag och Judith står varandra väldigt nära.
Jag kan föreslå att hon slutar donera helt och hållet.
Jag vill bara ha svar, sen går jag.
Er syster var här i slutet av förra året.
Först låtsades hon att hon ville ha en plats åt sin son.
Snart gick hon vidare till andra frågor.
Om en tidigare elev på skolan. Theo Mora.
Vet ni var jag kan få tag på honom nu?
-Det är viktigt att jag får tag på honom. -Det kan bli svårt.
Theo dog när han var elev här för över 25 år sen.
Jag är förvånad över att er man aldrig har nämnt honom…eftersom de var vänner.
-Ja, och den är ganska lik… -Den var fin.
-Ja… -Här kommer han ju. Kom, då.
Hej.
-Är allt bra? -Javisst.
Jag sa precis att det inte är så ofta som brudgummen är den som bokar mötet.
Det är kul att ni är här båda två. När vi pratade hade du specifika tankar…
Sami? Förlåt oss. Sami?
Vad är det?
-Vad är det, älskling? -Jag mår bra.
Vad är det?
Du skrämmer mig, Sami. Snälla. Vad är det?
-Sluta. Det är nåt som jag måste berätta. -Okej…
-Vill du inte göra det här? -Så klart. Jag måste bara…
-Jag måste bara säga en sak, okej? -Okej.
Vad är det? Du skrämmer mig, Sami. Snälla. Vad är det?
Jag kan inte. Jag… Jag är ledsen.
Vad menar du? Sami!
Sami!
Hur dog Theo?
Jag skulle helst inte vilja berätta det…
Men då kommer ni väl att komma med fler klumpiga hot?
För pojkens familjs skull, kan ni lova att ni inte berättar det för nån?
Ja.
Theo dog av alkoholförgiftning.
Drack han ihjäl sig?
Fotbollslaget hade vunnit en viktig match. Alla var glada och ville förstås fira.
Det dracks. Unga pojkar långt hemifrån. Det gick för långt.
Theo måste ha tappat bort de andra. Man hittade honom nästa morgon.
Det var en fruktansvärd chock. Den åttonde juni 1996.
Åttonde juni… Det var sex veckor innan Andrew Burkett dog till havs.
Undrade ni inte när två elever dog så tätt inpå varandra?
-Tror ni att det var en slump? -Nej.
Innan jag blev rektor var jag mattelärare.
Jag var expert på bivariat analys, linjär regression, standardavvikelse.
Det ger mig en bättre inblick än de flesta när det gäller sannolikhetens lagar.
-Det är klart att det inte var en slump. -Vad tror ni hände?
Oddsen att två elever på en elitpojkskola ska dö inom några månader är väldigt små.
Oddsen att de gick i samma årskurs är ännu mindre.
Samma fotbollslag… Då är vi bortom slumpen.
Men det är när vi lägger till den sista faktorn i ekvationen
som möjligheten att allt det är en slump blir noll.
Vad är det?
Theo Mora och Andrew Burkett var bästa vänner.
Så Andrew hoppade på grund av det som hände Theo?
Ja.
Då så… Var det allt?
Eller hade ni fler plumpa hot att komma med?
Minns ni vem mer som var ombord?
-Andrew och Joe, så klart. -Ja.
En pojke som hette Christopher Swain, och förmodligen några till från laget.
Mrs Burkett, det som hände Theo var en tragedi.
Inte ett mysterium.
Jag förstår att ni måste vara i djup sorg.
Ni kanske hittar mönster där det inte finns några.
Här nere, på den högre utbildningens slagfält…
…finns det inga dolda fiender eller invecklade lister.
Det är bara pojkar som är pojkar.
Låt poesilärarna ta hand om de militära liknelserna.
Ni låter bara som en idiot.
-Eddie… -Vet du var Abby är?
Hon sa att hon skulle hem till en kompis, och nu svarar hon inte. Daniel vet inget.
-Hon ringde mig för några timmar sen. -Sa hon vad hon höll på med?
Jag är hennes pappa, Maya.
Hon hade hittat Claires son.
-Han som hon adopterade bort. -Va? Var? Hur hittade hon honom?
-Du… -Var det du som berättade?
-Nej. Det viktigaste nu, Eddie… -Fan ta honom.
TOPPANFALLARE DÖR TRAGISKT
TRAGISK OLYCKA
FÖRÄLDRARNA JAVIER OCH RAISA…
Mora…
Hej, förlåt att jag stör.
Jag heter Maya Stern. Jag skulle vilja prata om er sons död.
Varför skulle jag prata med en främling om det?
Nej… Min man var en Burkett.
-Vilken vacker familj. -Tack.
Det är Theo och Paul.
-Adam. Han är kirurg. -Åh…
Och Javier, min man. Han gick bort för några år sen.
Jag beklagar.
Han var trädgårdsmästare. Mr Lockwood var en av hans klienter.
Rektorn?
-Varsågod. -Tack.
Det var Lockwoods idé med ett stipendium för Theo.
De ville ha större mångfald bland eleverna…
Det var för bra för att tacka nej till.
Men när Javi först nämnde det så…
Jag blev rädd.
-Du kände dig som en utböling. -Jag var en utböling.
Men det var inte problemet.
Jag vill inte att Theo skulle känna samma sak.
-Jag ville inte att han skulle bli mobbad. -Var det det som hände?
Nej. Han blomstrade där.
Så populär.
Han gjorde bra ifrån sig, främst på idrott.
Jag kände mig dum för att jag hade varit så orolig.
Men så…
…knackade det på dörren.
Inget kan förbereda en på det.
De sa att det var som en överdos…av alkohol.
Jag sa: "Theo dricker inte."
De tittade bara på mig som om jag var en korkad mamma.
Min man sa alltid att det måste ha varit nåt mer.
Och jag visste på begravningen, när jag såg alla pojkar i sina kostymer
och alla skolans anställda på rad med böjda huvuden.
De rika skyddar varandra.
Frågade du de andra pojkarna om det? Joe eller Andrew?
Jag gillade Andrew.
Han var inte som de andra.
Han grät faktiskt på begravningen. Han och nån…annan pojke.
-Christopher… -Christopher Swain?
Ja.
Jag…
Jag hörde om att Andrew dog på båten. Familjen Burkett sa att det var en olycka.
Men andra sa att det var på grund av Theo. Att det var sorg.
Men sorg gör inte att en pojke kastar sig i havet. Skuld gör det.
Hej, det är Abby. Lämna ett meddelande…
Corey?
Det måste finnas ett bättre system…
-Hej. -Yo.
Du ringde.
Vet nån att du är här? Du blev inte förföljd eller nåt?
Nej, inte nu när du har slutat.
Vad gäller saken?
Du hade rätt om att Tommy Dark är försvunnen.
-Han går inte att hitta nånstans. -Okej…
Men för en månad sen missade han hyran för en förrådslokal som han hyr.
En förrådslokal?
-För vad då? -Precis min fråga.
-Det är Kierce. Lämna ett meddelande. -Det är Marty.
Varken du eller PJ Dawson är här, vilket gör honom till huvudmisstänkt.
Du sa att du skulle vara tillbaka nu. Jag hoppas att allt är okej.
Du kan alltid ringa om du vill prata eller ta en öl eller…
Jag ska inte beställa en proteindryck.
Du sa att jag inte har med det att göra, men jag är orolig.
Jag ska leta upp PJ, kolla hans lägenhet, hans pappas hus,
och släpa hit honom i örat om det behövs. Så…jag hör av mig.
-För helvete… -Nej, jag lovar att jag bara vill prata.
Jag…
-Jag är ledsen för det där. -Jaså?
Fanns det ett skäl till att du slog mig i ansiktet och gick,
eller kände du bara för det?
Jag fick veta att du träffade min dotter bakom min rygg. Jag vet att hon kom hit.
Jag är här nu för att min dotter är nånstans med din son.
-Son? -Jag antar att du berättade om honom.
Och trots att jag gick alldeles för långt är det mitt fel,
för jag är hennes pappa och borde veta var hon är.
Säg det du sa till henne, är du snäll.
Jag visste inte att jag hade en unge förrän hon kom hit och sa det.
Jag har ingen aning om var de är.
En pojke, alltså.
Du har fått veta att du har ett barn, men du försöker inte hitta honom?
Varför? För att dyka upp och säga "Hej, trevligt att träffas"?
Ja, i princip.
Lätt för dig att säga. Du har barn. Du vet hur allt funkar.
Vad då?
Jag visste inte ens att han fanns för en vecka sen.
Jag har aldrig varit bra med människor.
Den enda jag nånsin klickade med var Claire.
Det var för flera år sen. Jag kan inte… Jag vet inte var jag ska börja.
Han är en vuxen man med en familj och ett eget liv.
Han behöver inte att jag stövlar in och förstör alltihop.
Abby, var är du?
Nej, jag är inte arg. Jag vill bara veta att du är okej.
Okej, vi ses hemma.
Jag älskar dig.
Jag hittade henne.
Du kanske sticker ut mindre utan solglasögon och keps.
Jag tänker inte lyssna på nån vars jobb är att spränga saker från en helikopter.
Jaha. Trevligt.
Jag föredrar att göra olagliga saker från bakom en skärm.
Sami…
Jag fick ditt meddelande.
Ge mig ett bra skäl.
Att inte dricka eller inte hoppa?
Vad sa de?
Herregud… Jag är ledsen, Sami.
Det finns…
Det finns inget botemedel. Det blir bara…
…mer och mer av det här tills det är över.
Hur kan jag göra det mot en familj?
-Molly är stark. -Hon ska inte behöva vara stark!
Det borde vara jag. Jag borde…
Eller hur?
Fan. Så klart. Jag började äntligen få rätsida på livet.
Jag sabbade allt så länge. Jag började äntligen få till det, och nu…
Nej. Jag kan inte göra det mot henne.
Varför känner jag att du döljer nåt?
Kom igen, Corey.
Hemligheter klär dig inte.
Jag är insyltad i det här nu. Jag måste veta precis vad Claire visste.
Vad har du inte berättat?
Okej.
Det handlar om brottslighet i hela Burketts läkemedelsavdelning.
Joe, Judith, Neil, hela styrelsen måste ha vetat.
En pojke dog i Indien.
Tre år gammal.
Jag vet inte detaljerna, men jag vet att han fick en infektion, fick feber,
och sen fick han Burketts antibiotika.
När de insåg att de inte fungerade var det för sent för honom.
Den pojken är bara ett offer.
Det finns fler dödsfall, beroendeproblematik
och fruktansvärda biverkningar från Burketts mediciner.
Även om bara hälften var sant borde det krossa dem.
Men det gör det inte, för familjen Burkett vet
att de kan gömma sig bakom pengar och advokater och skylla på nån annan.
Men…vad det än var för hemlighet som Claire hittade, så är det nåt annat.
Det är stort. Det är större än läkemedelsfusk.
Det har med Tommy Dark att göra,
och jag tror att det kan krossa hela deras ruttna imperium.
Kom då.
Det är pappa. Ring mig nu!
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu