Aceasta ar putea fi camera oricărui băietel...
dar se întâmplă să apartină unuia pe nume Cristofor Robin.
Ca toti copii, Christofor Robin are jucării cu animale pentru joacă.
Cu totii trăiesc împreună în minunata lume a imaginatiei.
Însă cel mai bun prieten al său e un ursulet pe nume Winnie Pooh...
sau "Pooh" mai pe scurt.
Pooh a avut diverse aventuri neobisnuite...
si toate s-au petrecut aici, În Pădurea de 100 de Acri.
În adâncul Pădurii de 100 de Acri
Unde Cristofor Robin se joacă
Veti regăsi minunata lume
Ale zilelor copilăriei lui Cristofor Robin
Un măgărus numit Iior e prietenul său
Si Kanga si micul Ru
Sunt Iepurilă si Guit
Mai e si Buha
Dar mai presus de toti Winnie Pooh
Winnie Pooh
Micut, drăgut, cu puf umplut,
E Winnie Pooh Winnie Pooh
Ursulet prostut...
- Winnie Pooh - Pooh !
Micut, drăgut, cu puf umplut,
E Winnie Pooh, Winnie Pooh,
Ursulet prostut...
Winnie Pooh trăia în această fermecată pădure...
sub numele de "Sanders"...
ceea ce însemna că avea acest nume gravat cu litere aurii deasupra usii...
si trăia sub el.
- Când Pooh auzi ceasul său cu "pooh" ... - Pooh-cu.
stiu că e vremea pentru un anume lucru.
Însă el era un urs cu foarte putină minte.
Si când se gândi, o făcu în cel mai gânditor mod cu putintă.
Nu te-ai gândit la nimic, asa e ?
Nici eu.
Gândeste, gândeste...
A, da. E timpul pentru exercitiul meu.
Sus, jos, sus.
Când mă salt, când jos pământul ating
Toanele bune mă cuprind
Sus, jos, pământul ating
Si gânduri la mâncare îmi revin
Sunt grăsut si rotofei si eu am aflat
Că la greutatea mea
Pofta de mâncare mi-o cresc când exercitii fac.
Pfui, fir-ar să fie.
Asa-i mai bine. Multumesc.
Unde rămăsesem ?
A, da. Îmi plângea burtica de foame. E timpul pentru ceva dulce.
Sunt scund, gras si-s mândru de asta
Asa că, punând toată forta
Mă salt si cobor
Spre încântarea poftei mele de mâncare
Când mă salt si cobor si pământul ating
mă gândesc la ce voi mânca
Miere si ciocolată cu lapte.
Cu o veselă poftă de mâncare
Sunt un Pooh fericit
Cu o netărmurită poftă de mâncare e un Pooh fericit
Fir-ar să fie, iar e goală.
A rămas numai partea lipicioasă.
Bâzâitul ăsta îmi spune ceva.
Si singurul motiv pentru care bâzâi asa...
e pentru că esti... o albină !
Si singurul motiv pentru care există albinele este să facă miere.
Si singurul motiv a existentei mierii este ca să o pot mânca eu.
Asadar Winnie Pooh se cătără în copacul cu miere.
Si urcă, si urcă...
Iar când urca, fredona o micut cântecel...
Hum, hum
Si îi spun „Cântecelul burticii goale".
Da, si sună cam asa.
Burtica mea face atâta gălăgie
E timpul pentru o mică gustărică
În copac n-as mai urca
Dacă Pooh ca albina ar zbura
Drept ursulet nu m-as afla
si de miere nu mi-ar mai păsa
Ursuletilor le place mierea si eu sunt un Ursulet Pooh
Asa că-mi pasă Si acolo urc
Îmi mormăie tare burtica
Si e timpul să-mi iau gustărica
Ceva dulce să mănânc !
Măcar dacă n-as fi... Vedeti, ceea ce voiam să fac...
Si totul mi se trage, probabil, de la linsul mierii.
Fir-ar să fie.
Winnie Pooh se tîrî afară din tufisul de grozamă...
îsi scoase tepii din nas si începu iar să se gândească.
- Gândeste-te, gândeste-te. - Si prima persoană la care se gândi...
- Era Winnie Pooh ? - Nu. Cristofor Robin.
Cristofor Robin locuia în altă parte a pădurii...
unde putea fi alături de prietenii săi pentru a-i ajuta la problemele lor.
În această zi de vară,
fiind umplut cu rumegus, îsi pierduse iarăsi coada.
- Iior, n-o să te doară. - Niciodată nu doare.
Poftim. ti-am fixat bine coada, Iior ?
Nu contează. Oricum o să cadă iarăsi.
Umila mea opinie este...
că Iior ar trebui să aibă coada... putin mai la dreapta.
Dacă mă întrebati pe mine, eu cred că e putin cam...
La sud.
Nu, la nord, dragă.
Fii mai vesel, Iior, nu fi morocănos. Încearcă să dai din ea.
- A functionat ! - Ce bine ! Uraa !
Multumesc. Nu-i cine stie ce coadă, dar tin tare mult la ea.
- Bună dimineata, Cristofor Robin. - Bună dimineata, Winnie Pooh.
- Bună dimineata, Ursuletule Pooh. - Bună dimineata, Ursuletule Pooh.
Dacă o fi o dimineată bună, ceea ce mă cam îndoiesc.
- Ce cauti, Pooh Ursuletule ? - Tocmai mă întrebam pe drum...
dacă n-ai cumva a tine vreun...
cum să spun, Cristofor, ceva ca un balon.
Pentru ce-ti trebuie un balon ?
- Pentru miere. - Dar cu un balon nu obtii miere.
- Ba da. - Cum ?
Am să zbor ca o albină, până la mierea din copac. Pricepi ?
Dar ia stai putin. N-ai să poti păcăli albinele.
Ai să vezi.
Dacă esti amabil, as vrea să mă tăvălesti putin printr-un loc mocirlos.
Cristofor Robin l-a tăvălit pe Pooh printr-un loc foarte mocirlos.
Iar Pooh se tăvăli în el până ce se murdări de sus până jos.
Gata, poftim.
- Nu-i o deghizare strasnică ? - Si ce vrei să spui că esti ?
Sunt un mic nor de ploaie, bineînteles.
Ursulet prostut.
Vrei să mă îndrepti către albine, te rog ?
- Ai grijă, Pooh. tine-te bine. - Da.
- Patru, trei... - Da.
- Unu !
Sunt doar un norisor de ploaie
Plutind către stupul cu miere
Sunt doar un norisor de ploaie
Nu-i dati nicio atentie
Toată lumea stie că un nor de ploaie
Nu mănâncă miere nici măcar o gură
Plutesc pe aici deasupra pământului
întrebându-mă cum am să cobor
Cristofor Robin, am impresia că albinele astea...
bănuiesc ceva.
Poate cred că vrei să le iei mierea.
Tot ce se poate. Cu albinele nu se stie niciodată.
Eu sunt doar un micut norisor de ploaie
Plutind sub copacul cu miere
Cristofor Robin !
Cred că m-ai putea ajuta să le păcălesc...
dacă ai fi amabil să-ti deschizi umbrela si să spui...
- "Nt, nt, se pare c-o să plouă." - Nt, nt, se pare c-o să plouă.
Se pare c-o să plouă.
Cristofor Robin, am ajuns la o concluzie foarte importantă.
Cred că albinele astea sunt de alt soi.
Mă scuzati, albinelor.
Cristofor Robin !
Fir-ar să fie !
Cred că voi ajunge jos.
Te prind eu, Pooh.
Hai, grăbeste-te. Albinele !
Ajutor, Cristofor !
Cristofor Robin, cu albinele astea nu se stie niciodată.
Pooh nu era genul care să renunte prea usor.
Când începea să se gândească la miere, nu-l mai dezlipeai de ea.
Mierea de casă rimează cu iepure de casă...
iar iepurele de casă rimează cu...
Iepurilă ?
Da, îmi place Iepurilă fiindcă foloseste cuvinte scurte si simple...
cum ar fi „Ce-ai zice de-un prânz" si "Serveste-te, Pooh."
Pooh ? Prânz ? Of, nu din nou.
Vai de mine. Vai de capul meu !
E cineva acasă ?
Am întrebat dacă „E cineva acasă ?"
- Nu. - Fir-ar să fie.
- Chiar nu-i nimeni aici ? - Nimeni.
Cineva trebuie să fie, fiindcă cineva a spus, „Nimeni."
- Iepurilă, tu esti ? - Nu !
Păi, nu-i vocea lui Iepurilă ?
Nu cred. N-ar trebui să fie.
Salutare, Iepurilă.
Salutare, Pooh Ursuletule. Pooh Ursuletul !
Ce surpriză plăcută.
Ce-ai zice de un prânz ?
Îti multumesc, Iepurilă.
Si serveste-te, Pooh.
Ai dori lapte condensat sau miere pe feliile de pâine ?
Dintr-amândouă, si cu pâinea nu te deranja. Dă-mi o mână de ajutor.
Asa.
S-a întâmplat ceva ?
Mă gândeam la o mână de ajutor mai mare.
Poate ar fi mai bine dacă ai lua întreaga oală.
Multumesc, Iepurilă.
Asadar, Pooh mâncă, si mâncă...
si mâncă si mâncă...
Si mâncă.
Până ce îi spuse lui Iepurilă...
cu o voce lipicioasă :
Acum ar cam trebui să plec.
La revedere, Iepurilă.
La revedere, dacă esti sigur că nu mai vrei.
- Mai este ? - Nu, nu mai este.
Mă gândeam eu că nu mai este.
Of, fir-ar să fie ! M-am întepenit.
Vai de mine.
Ei bine, numai de la atâta mâncare ti se trage.
Mi se trage de la usa ta de intrare prea mică !
N-are niciun rost.
Nu-i mai rămâne de făcut decât un lucru. Să-l chem aici pe Cristofor Robin.
Vai si amar de mine....
- Ce să vezi, e chiar Pooh. - Salut, Buhă.
Splendidă zi să te apuci de ceva, nu ?
Mi se pare mie, sau esti blocat ?
Nu, doar mă odihneam...
si mă gândeam si fredonam ceva.
Dumneata, domnule, esti blocat...
un urs prins, aflat într-o mare strâmtoare.
Într-un cuvânt, indeplasabil.
În mod evident, situatia impune prezenta unui expert.
A cerut cineva un expert în excavatii ?
Nu fac parte din carte, dar vă stau la dispozitie.
Gopher e numele meu. Poftiti cartea mea de vizită.
- Ce problemă aveti ? - Da, da...
Se pare că intrarea în domiciliul lui Iepurilă e blocată.
Ca să fiu mai exact, astupată.
Si doriti să o destup ?
Întocmai.
Aici as spune că este, dragul meu.
În primul rând trebuie să scăpăm de acel urs.
Ne blochează întregul proiect.
La naiba, el e proiectul !
Cam greu de săpat. Cred că am dat de granit.
Pericol de prăbusire a galeriei. Cam riscant.
Ne trebuie scânduri pentru ranforsare. Lucrare mare. Durează două sau trei zile.
Trei zile ? Si cum rămâne cu mesele de prânz ?
Nu-i problemă, eu iau mereu prânzul acasă. Va costa o grămadă de bani.
Si... cam cât anume ?
Socotind tariful pe oră, plus materialele si orele mele suplimentare...
plus zece la sută.
- Si estimarea totală ? - Nu vă pot face o estimare.
- E prea riscant. - Aruncati-l în aer.
- Bună idee ! Vom dinamita. Scutim timp. - De cât va fi nevoie ?
De cât ? Păi, cam sapte batoane de dinamită.
Nu, nu, de costuri ! Valoarea totală de cont...
Nu lucrăm cu conturi de credit. Acceptăm doar bani gheată.
Bineînteles, dar eu mă gândeam...
Nu pot pierde întreaga zi pe-aici. Am un program încărcat.
Dacă vă hotărâti, anuntati-mă. V-am dat cartea de vizită.
Bine că a plecat.
La urma urmei, nici nu era înregistrat.
Venim acum, stai linistit.
Fruntea sus, Pooh Ursuletule. Venim.
- Te vom scoate afară. - Se prea poate.
Ursulet prostut. Hai, dă-mi lăbuta.
Of, n-are rost. Sunt întepenit.
Dacă nu te putem trage afară, Pooh, poate că te-am putea împinge la loc.
O, nu ! Asta nu !
Vai de mine !
Tacă tot am ajuns până aici, e păcat să irosim ocazia.
Pooh Ursuletule, un singur lucru putem face :
- Să asteptăm să slăbesti iarăsi. - Fir-ar să fie, si cât o să dureze ?
Zile. Săptămâni. Luni. Cine stie ?
Vai de mine.
Dacă va trebui să înfrunt asta...
luni de zile...
măcar să profit de asta.
O, nu! Din nou...
O să treacă din nou în perete.
Vai de mine !
Da, o ramă.
O, nu... Nu.
Foarte drăgut.
Si o mică pată de culoare.
Doar că n-are aspectul acela rustic.
Asa, un trofeu de vânătoare.
Aha ! Stiu exact ce-i trebuie.
Mă gâdilă ceva.
Vai, Pooh ! Mi-ai stricat trofeul de elan !
Pooh, Ru are o surpriză pentru tine.
- Flori. - Bomboane cu miere.
Nu, Pooh, nu le mănânci. Le mirosi.
Nu-i rău. Nu-i rău deloc. E chiar bun, cred.
O, nu ! Stati asa !
O, nu! Nu, ajutor !
De ce l-oi fi invitat pe ursul ăla la masă?
De ce, de ce ?
În timp ce fundul lui Pooh era întepenit la începutul paginii 28...
partea sa de sus era întepenită la sfârsitul paginii 30.
Asa că ambele sale jumătăti asteptau să slăbească iarăsi...
zi de zi...
si noapte de noapte.
Mă întreb ce avem la micul dejun.
Micul dejun.
Prânzul.
Poftim ? O cutie de mâncare !
Cu sigurantă !
Lucrez si în schimbul de noapte. E vremea prânzului de la miezul noptii.
Auzi, tu nu erai ursul cel întepenit ?
Încă mai sunt de părere că te-as putea zbura de-acolo prin explozie.
Ce fel de prânz e în cutia aceea cu mâncare ?
Păi, să vedem... Aha..!
Salată de vară...
salată de somon, boabe dulci de porumb, pandispan...
si miere.
- Miere ? - Miere ? O, nu !
Îmi dai si mie măcar o înghititură ?
Ar trebui să faci ceva in privinta felului tău de a te exprima, băiete.
Nu, nu ! Nici măcar o picătură !
Dar, Iepurilă, n-avem de gând să o mănânc.
Voiam doar s-o gust.
O gust eu pentru tine.
Ticălosul ăla mi-a confiscat toată mierea.
Nu hrăniti ursii.
Eu o rup la fugă.
Eu nu sunt în carte.
Si sunt al naibii de bucuros !
Si într-o bună dimineată, când Iepurilă începuse să se gândească...
că va trebui să renunte la intrarea sa principală, s-a întâmplat.
S-a miscat. Uraaa ! "Cristofor Rabin."
Nu, "Cristofor Rubin." S-a „mischit" ! S-a „micit”...
- Astăzi e ziua cea mare ! - Ura pentru tine
Ura pentru mine
Ura, ura
De-acum timpul a venit să vedem
Ce-a făcut dieta din Pooh
Si pentru c-am făcut prinsoare că va iesi de la strâmtoare
Asa vom proceda
Va fi extras si împins va fi
si de acolo va iesi
La întrecere ne vom lua
si usa lui Iepurilă o vom elibera
Vom spune hăis, si cea...
Si Pooh va spune „hop !"
Prin iscusinta mintii
Pooh a ajuns subtire
Hei-rup...
- Asa, iese ! - Ce suferintă.
A scăpat dintre paginile cărtii ! Repede, dati pagina !
Iar s-a întepenit.
Fii fără grijă, Pooh. Te vom scoate noi afară.
Nu-i nici o grabă...
Miam, miam...
Ursilor le place mierea iar eu sunt un Urs Pooh
E timpul pentru ceva dulce
Si astfel am ajuns la următorul capitol, în care...
Dar n-am terminat încă.
Dar, Pooh, esti în capitolul următor.
Ce mi se întâmplă ?
Să dăm pagina si să aflăm.
Într-o bună zi, vântul dinspre est...
i-a făcut loc vântului din vest.
Asta a tulburat multe în întreaga Pădure de 100 de Acri.
În această zi vântoasă...
Pooh s-a decis să viziteze locul său de meditat.
Da, iar pe drum am compus un mic cântecel.
Si suna cam asa.
Vântul bate drept si copacii sunt strâmbi
si frunzele ruginii cad
Asa că putem spune
că pare să se dovedească
fără putintă de tăgadă
că ziua de astăzi e una vântoasă
Si pare să se dovedească
fără putintă de tăgadă
că ziua de azi e una vântoasă
Din fericire, locul de meditatie al lui Pooh era într-un loc adăpostit.
Se aseză si se strădui din răsputeri să se gândească la ceva anume.
Gândeste, gândeste, gândeste...
Gândeste, gândeste
Care-i problema, băiatule ? Ai o durere de cap ?
- Nu, mă gândeam. - Zău ? La ce ?
... Fir-ar să fie. M-ai făcut să uit.
În locul tău, m-as gândi cum s-o sterg de-aici.
- De ce ? - Pentru că-i Ziua Vânturilor.
"Ziua Vânturilor"?
Atunci le voi ura tuturor o Zi Fericită a Vânturilor...
si am să încep cu bunul meu prieten, Guit.
Acum, Guit locuia în mijlocul pădurii într-o casă extrem de mare...
în mijlocul unui pâlc de fagi.
Iar lui Guit îi plăcea tare mult.
Da...
Vedeti, e în familia mea de multă vreme.
A apartinut bunicului meu.
Vedeti, are numele aici : "Trespassers Will."
E prescurtarea de la "Trespassers William."
- Trespassers William ? - Da.
Iar bunica...
Ea îi spunea T.W.
E chiar mai scurt.
Da, da.
Si în această zi vântoasă...
Vântul îti poate crea oarece probleme.
Am mai fost pe-aici.
Nu mă deranjează frunzele care pleacă.
E vorba de cele care vin.
- O Zi Fericită a Vânturilor, Guit. - Pentru mine nu-i prea fericită.
- Unde te duci, Guit ? - Asta mă întrebam si eu, unde ?
Pooooh !
Si ce răspuns crezi că-ti vei da ?
Vai de mine, mă desir...!
A fost cât pe ce !
tine-te bine, Guit.
Vai de mine.
Uite, mămico, e un zmeu !
Vai, e Guit !
O Zi Fericită a Vânturilor, Kanga. Si tie la fel, Ru.
Pot să-l înalt si eu pe Guit, Pooh ?
Vai de mine !
Asta va rezista la orice.
Ajutor ! Ajutati-mă !
- O Zi Fericită a Vânturilor, Iior. - Multumesc că m-ai remarcat.
Fir-ar să fie !
Ce zi minunată pentru culesul recoltei.
- O Zi Fericită a Vânturilor, Iepurilă. - Pooh, opreste-te ! Înapoi ! O, nu !
O, nu ! O, nu!
O, da !
Ei bine, data viitoare sper să bată vântul si spre răsadul de napi.
Cine, cine ? Cine e ?
Eu sunt. Vă rog, pot intra ?
Ca să vezi...
Cineva l-a lipit pe Guit de fereastra mea.
Măi să fie ! Si pe Pooh la fel.
Ce surpriză.
Intrati si simtiti-vă...
Confortabil...
Să presupun că afară e o zi cu mult vânt ?
Da, doamnă Buhă. E o zi cu tare mult vânt.
Da, bine că mi-am adus aminte.
O Zi Fericită a Vânturilor, Buhă.
Dragul meu, eu n-as îndrăzni s-o numesc chiar o Zi a Vânturilor...
e doar un zefir de primăvară.
Iartă-mă, Buhă, dar...
în borcanul acela e miere ?
Da, desigur. Serveste-te. Acum, asa cum spuneam...
e doar un blând zefir comparat cu marele vânt din '67.
Sau era în '76 ? Mă rog, nu contează.
- Eu îmi amintesc bine acel vânt. - Eu mi-l voi aminti pe ăsta.
A fost anul când mătusa mea Clara a mers să-si viziteze verisoara.
Verisoara ei nu avea doar o voce stridentă...
dar fiind o bufnită pătată, era soprană de coloratură la Opera din Londra.
- Multumesc, Guit. - Exersarea frecventă a vocii...
a deprimat-o atât pe mătusa mea încât a făcut un ou de pescărus.
Vai de mine.
Ca să vezi ce s-a întâmplat...
Pooh, tu ai făcut asta ?
Nu prea cred.
Imediat ce Cristofor Robin auzi de dezastru...
se grăbi să ajungă la scena nenorocirii Buhăi.
Ce păcat.
Buhă, nu cred că o vom mai putea repara vreodată.
Dacă mă întrebati pe mine, când o casă arată în halul ăsta...
- e timpul să-ti cauti alta. - E o idee foarte bună, Iior.
Poate va dura o zi două, dar voi găsi o alta.
Bine, atunci mai am timp să vă povestesc si de unchiul Clyde...
o bufnită de hambar foarte independentă.
Nu dădea doi bani pe traditie. S-a îndrăgostit de-o pisicută...
si au plecat pe mare într-o frumoasă barcă de culoarea mazării.
Buha vorbi de la pagina 41 la pagina 62.
La pagina 62, ziua cu vânt s-a transformat într-o noapte cu vânt.
Pentru Pooh, era o noapte plină de fiori...
plină de tot soiul de zgomote înfiorătoare.
Iar un sunet era unul pe care nu-l mai auzise niciodată.
Tu erai, Guit ?
Îmi povestesti mâine, da, Iior ?
Te rog intră, Cristofor Robin.
Acum Pooh, fiind un urs cu foarte putină minte...
decise să lase sunetul să poftească înăuntru.
Salutare, cine o fi pe-acolo...
Of, sper să nu răspundă nimeni.
- Sal’tare, eu sunt Tigger ! - Vai, m-ai speriat.
Bineînteles că da. Toti se sperie de tigri.
- Tu cine esti ? - Eu sunt Pooh.
Aha, un pooh... Desigur.
- Ce-i un pooh ? - Tocmai stai pe unul.
Da ? Încântat de cunostintă. Mă cheamă Tigger.
T-I, doi de G, si-un E-R... Se pronuntă "Tigru."
Dar ce-i un tigru?
El a vrut-o !
Ce-i minunat la tigri e că sunt lucruri minunate
Partea de sus e din gumă Iar jos sunt făcuti din arcuri
Si topăie, troncăne, bocăne...
Dar ce-i mai minunat la tigri e că sunt singurul tigru.
Sunt singurul
- Atunci, acolo ce-i ? - Poftim ? Ia te uită...
Ce creatură bizară.
Ce ochi scânteietori are, si ce bărbie proeminentă...
si ce pijama ridicolă cu dungi.
- Pare să fie un alt tigru. - Ba nu este. Sunt singurul tigru.
Ia să vezi cum îi jupoi eu dungile impostorului.
Aa, aaa... a plecat ?
Mai putin coada. S-a dus.
Poti iesi acum, Tigger.
Tigger ?
- Dar că mi-e foame ti-am spus? - Nu prea cred.
Atunci, o să-ti spun. Mi-e foame.
Sper că nu de miere...
Miere ! Vai de mine, miere !
- Asta le place cel mai mult tigrilor. - De asta mă temeam.
Ce să zic...
Bleah ! Tigrilor nu le place mierea !
Chestia asta lipicioasă e pentru lilifanti si nebăstuici...
Adică elefanti si nevăstuici.
Asta am spus si eu... "lilifanti" si "nebăstuici."
Dar lele... lilifantii... Cu ce se ocupă ?
- Diverse fleacuri... Fură miere. - Fură miere ?
Da, asta fac. Mai bine m-as sălta la drum !
Ce-i minunat la tigrii e că sunt minunati
Au partea de sus din gumă si jos au arcuri la picioare
Si topăie, bocăne, troncăne
Dar ce-i mai minunat la tigri e că eu sunt singurul
Sunt singurul
Ei bine, dacă e adevărat ce-a spus Tigger...
si cu asta se ocupă "lilifantii" si "nebăstuicile" astea...
doar un lucru îmi rămâne de făcut:
să luăm precautiuni drastice de conservare a mierii.
Salut.
Mă bucur să te văd. E mai prietenos când suntem doi.
Tu o iei pe acolo...
iar eu pe acolo.
N-ai văzut nimic, asa-i ?
Nici eu.
Acum, noaptea cea vântoasă...
s-a transformat în noaptea cea ploioasă...
iar Pooh a stat de veghe...
oră de oră...
Până ce, într-un final...
Lilifanti si nebăstuici.
Lilifantii si nebăstuicile fură miere.
Păziti-vă.
Sunt negri, sunt maro Sunt sus, sunt jos
Intră si ies Sunt peste tot
Departe si aproape Se duc si iar vin
Sunt rapizi si lunecosi si nesinceri
Păziti-vă, păziti-vă aveti mare grijă
Lilifantul si nebăstuica zăpăcesc pe oricine
Lilifantul si nebăstuica se strecoară peste tot
Vin câte unul, si uneori perechi dar uneori când se întâmplă
Înainte să-i poti vedea se multiplică
Sunt iesiti din comun asa că fiti cu grijă
Fiindcă au toate formele si mărimile
De mierea o aduni vei afla că le place
Pentru că ei sterpelesc ceea ce adunati voi
Sunt verzi si albastri Sunt roz si sunt albi
Rotunzi si pătrati Sunt groaznici la chip
Îsi fac noduri oribile sunt vărgati si pepit
Păzea, păzea, fii urs îngrijorat
Sunt iesiti din comun deci fii îngrijorat
Pentru că ei au toate formele si mărimile
Dacă miere aduni vei afla că le place
Pentru că sterpelesc ceea ce aduni tu
Sunt negri, sunt maro Sunt sus si sunt jos
Intră si ies Sunt peste tot
Departe si aproape Se duc si vin
Rapizi si lunecosi si nesinceri
Fiti cu grijă
păzea
Plouă acolo ? Plouă si aici.
De fapt, ploua în întreaga Pădure de 100 de Acri.
A fost furtună la pagina 71.
Iar la pagina 73, a fost o rupere de nori.
A plouat si a tot plouat.
Ploaia, ploaia a venit, a venit
În siroaie repezi
Până ce râul a iesit din matcă
si-a ajuns la Guit
Bietul Guit era speriat
Si frica îi era de înteles
Asa că, în disperare, un mesaj a scris
Ajutor ! Guit... Eu !
A pus mesajul în sticlă
si-a aruncat-o departe
Iar ploaia, ploaia.. a venit, a venit...
Asadar Guit începu să scoată apa
Si nu-si dădea seama că nu scoate apa, ci naviga
Iar ploaia, ploaia... venea, venea...
Si vâltoarea crescu tot mai sus
Si Pooh era prins asa că se gândi
Tre’ să-mi salvez cina
Zece borcane de miere salvă de-ajuns ca să-l sature
Dar când îsi sorbea cina
râul l-a sorbit pe Pooh
Iar apa îl învârtea si-l răsucea
În barca din oala de miere
Ploaia, ploaia... cădea, cădea...
Când ploaia, ploaia... cădea, cădea...
Asa că Pădurea de 100 de Acri devenea tot mai inundată.
Dar apa nu putu ajunge la casa lui Cristofor Robin..
asa că acolo se adunară toti.
Era mare vânzoleală.
Si în mijlocul vânzolelii...
Iior căuta cu încăpătânare o casă pentru Buha.
Uite una. O cabană confortabilă, bine plasată.
Cam nepotrivită pentru Buha, totusi.
Între timp, micul Ru făcu o descoperire importantă.
Priviti ! Am salvat o sticlă. Si are ceva în ea.
E un mesaj, si spune:
"Ajutor! Guit... Eu !"
Buhă, zboară acasă la Guit...
si spune-i că-l vom salva.
O salvare ? Da, da. Desigur.
Asa că Buha zbură pe deasupra potopului...
si văzut două mici obiecte sub ea.
Unul era micul Guit prin în vârtej...
iar celălalt era Pooh încercând să culeagă ultima picătură de miere din oală.
Miam miam.
Buhă, n-as vrea să mă plâng, dar mă tem că sunt speriat.
Lasă, Guit, treci peste asta.
Se pune la cale o salvare. Fii curajos, micule Guit.
E tare greu să fii curajos când esti atât de mic.
Atunci, ca să-ti abat mintea ta mică de la asta...
îti voi spune o anecdotă amuzantă.
Îl priveste pe un văr îndepărtat de-al meu...
care era atât de înspăimântat de o inundatie...
Îmi cer iertare, Buhă, dar eu cred...
că ne apropiem de o "cascodă"... o "coscadă"...o cascadă mare.
Te rog, nu mă întrerupe.
Aici erai, Pooh Ursuletule. Acum, să continuăm povestirea...
Priviti, e Pooh. Aici, Pooh !
Salut, Cristofor Robin.
Pooh, slavă Cerului că esti teafăr. L-ai văzut pe Guit ?
Scuză-mă, eu am...
Adică, iată-mă-s...
- Pooh, l-ai salvat pe Guit. - Da ?
Da, si a fost un lucru tare brav.
A fost ?
- Esti eroul nostru. - Sunt ?
Si imediat ce potopul se va termina, voi da o petrecere în cinstea eroului.
Atentiune, toată lumea.
E o petrecere în cinstea eroului care a făcut anumite fapte.
- Si acel erou este... - Am găsit.
- Ce-ai găsit, Iior ? - O casă pentru Buha.
Bravo, Iior !
Nu-i asa că e minunat ? Unde e, Iior ?
Dacă vreti să mă urmati, vă voi arăta.
Asa că toti l-au urmat pe Iior.
Apoi, spre surpriza tuturor, Iior se opri în fata...
casei lui Guit ?
De ce te-ai oprit aici, Iior ?
Asta e, noua casă a Buhăi.
Vai de mine !
Vai si de mine !
Are chiar si numele pe ea.
W-O-L, se pronuntă Buha.
Chiar asa !
Ce părere aveti ?
E o casă frumoasă, Iior, însă...
E o casă minunată, Iior, dar...
Este... E cea mai bună casă din lume.
Spune-le că e casa ta, Guit.
Nu, Pooh.
Această casă îi apartine vechii noastre prietene...
Buha.
Dar, Guit, unde vei locui ?
Ei bine, eu... cred că voi locui...
probabil că voi locui...
Cu mine ! Vei locui cu mine. Nu-i asa, Guit ?
Cu tine ?
Multumesc, ursuletule Pooh. Sigur că da.
Guit, ăsta a fost un lucru tare măret.
Un lucru eroic.
Cristofor Robin...
se poate transforma petrecerea unui erou într-una pentru doi eroi ?
Sigur că putem...
ursulet prostut.
Asadar, Pooh era erou pentru salvarea lui Guit...
iar Guit era erou dăruindu-i Buhăi marea sa casă dintre fagi.
Nicidată nu vom uita de eroul apelor
De mintea cea isteată a ursuletului Pooh
Iar Guit, acela care si-a ajutat prietenul
Sunt cu adevărat eroii zilei
Asa că strigăm „Uraa !” Pentru Guit si Pooh
- Guit si Pooh, vă salutăm - Ce-i cu toate refrenele astea ?
Si generosi
Uraa ! Uraa !
Ura pentru Winnie Pooh
Si pentru Guit !
Ce-mi mai place să topăi. Nu ti-a plăcut, Guit?
Da, Pooh, dar cel mai bine e când ne oprim.
În următorul capitol, avem parte multe topăieli.
Da ?
Cred că tocmai mi-am adus aminte...
ceva ce am uitat să fac ieri...
si nu mai pot face mâine.
Asa că trebuie să mă întorc si să fac acum.
- La revedere, Pooh. - La revedere, Guit.
Capitolul următor e doar cu mine ?
- Nu, e mai mult despre Tigger. - Of, fir-ar să fie.
- Dar esti si tu în el. - Aha, bine.
Si ce voi face ?
Păi, Pooh, tu vei sta la locul tău de meditatie...
gândindu-te, ca de obicei.
Mă gândesc, mă gândesc...
Si în timp ce se gândea, dintr-o dată...
Salutare, Pooh ! Sunt Tigger !
T-I, dublu G, si E-R Se pronuntă "Tigger."
Da, stiu.
- Ai mai sărit pe mine o dată. - Chiar ?
A, da ! Te „reconusc". Tu esti acela umplut cu puf.
- Da. Si stai pe el. - Da, si e chiar confortabil.
Trebuie să plec. Trebuie să sar până într-un loc.
P-P-P-M. Pa-pa pentru moment.
Asa e Tigger...
mereu sare pe prietenii săi atunci când acestia se asteaptă mai putin.
Bună, Guit ! Eu sunt Tigger.
Of, Tigger. M-ai speriat.
Ce să vezi...
Ăsta a fost doar unul din salturile mele.
Chiar ? Îti multumesc, Tigger.
Da. Îmi păstrez marele salt pentru Urechilă !
Asa, acum e bine.
O, nu. Opreste-te !
Salut, Iepurilă. Eu sunt Tigger.
- T-I, doi G... - Te rog, nu pronunta pe litere.
Vai de mine... Priveste la frumoasa mea grădină.
Bleah ! Cam mizerabilă, nu ?
Mizerabilă ?! E distrusă , Tigger!
Tu nu te opresti niciodată din sărit ?
De ce ? Asta fac tigrii cel mai bine.
Ce-i minunat la tigri e că sunt fiinte minunate
Partea de sus e din gumă Si partea de jos are arcuri
Si topăie, bocăne, troncăne
Dar cel mai minunat lucru e că eu sunt singurul
Eu sunt singurul
Ordine, vă rog.
As zice că Tigger topăie cam mult, si e timpul să-i dăm o lectie.
Oricât am tine la el...
nu puteti nega că topăie cam mult.
Scuză-mă, Iepurilă.
Dar dacă ne-am gândi la ceva ca Tigger nu mai poată topăi...
ar fi o idee foarte bună, nu ?
Exact ! Exact ce simt eu. Tu ce părere ai, Pooh?
- Pooh !
Tu n-ai ascultat ce spunea Iepurilă ?
Am ascultat, dar apoi mi-a intrat niste puf în ureche.
- Ai putea repeta, Iepurilă ? - Si de unde să încep ?
Din momentul în care mi-a intrat puful în ureche.
Păi, si când a fost asta ?
Habar n-am. N-am auzit prea bine.
Pooh, încercam să ne gândim la o cale de a-l împiedica pe Tigger să mai sară.
Eu am o idee minunată. Ascultati.
Îl ducem pe Tigger într-o lungă excursie, da ?
Undeva unde n-a mai fost...
- Si îl lăsăm acolo. - Îl lăsăm ?
Ne ducem după el, în următoarea dimineată.
Si tineti-mi minte vorbele, va fi un tigru umil...
un tigru trist...
un tigru de genul „Vai, Iepurilă, ce mă bucur”...
Asta o să-i scoată topăiala din cap.
Cine e pentru, să spună da.
Da. Pooh ?
- Pooh ! - Sunt aici.
Bun. Motiunea se aprobă.
S-au înteles să pornească în următoarea dimineată...
care, întâmplător, a fost rece si cetoasă.
Pooh, ca de obicei, avea ceva la el care să-l ajute.
Iar acum, cum Tigger continua să topăie tot mai departe în ceată...
Iepurilă a crezut că era momentul să scape de Tigger.
Acum e ocazia. Repede, aici ! Ascundeti-vă.
Tigger s-a pierdut acum, nu, Iepurilă ?
S-a pierdut de-a binelea, Guit.
E foarte amuzant, Pooh.
Splendida mea idee a functionat.
Acum, să mergem acasă.
Bine ! Miam miam.... E ora prânzului.
- Aloo ! - Vai de mine, ascundeti-vă !
Aloo!
Ce caraghios. Probabil s-au rătăcit.
Aloo !
Hei, prieteni, unde sunteti ?
- Taci. - Am tăcut.
Hei, unde naiba sunteti ?
Aloo !
Iepurilă ? Guit ? Unde sunteti ?
Aloo!
Uraa ! Am reusit.
Hai, să ne grăbim. Să ne îndreptăm spre casă.
Iepurilă era sigur că totul merge conform planului...
si chiar asa părea.
Însă putin mai târziu...
la finalul paginii 123...
E ciudat cum toate seamănă între ele în ceată.
Are dreptate, Guit. E aceeasi groapă cu nisip.
Si eu cred la fel, Pooh.
Ce noroc că eu cunosc pădurea atât de bine...
altfel ne puteam rătăci.
Veniti, după mine.
Pooh obosise să tot vadă aceeasi groapă cu nisip...
si o bănuia că îi urmăreste.
Pentru că în orice directie ar fi apucat-o...
păreau să ajungă tot la ea.
- Auzi, Iepurilă ? - Da ?
Iepurilă, ce-ai zice..
ca imediat ce am pierdut groapa din ochi...
- să încercăm s-o găsim iarăsi? - La ce bun ?
Păi, vezi tu, noi tot încercăm să ajungem acasă...
si găsim groapa asta în schimb.
M-am gândit că dacă am căuta groapa am ajunge acasă.
Nu văd prea multă logică în asta.
Dacă ne-am îndepărtat de groapă...
si apoi mergem către ea, e normal să o găsim.
Am să-ti dovedesc. Asteaptă aici.
Asa că Pooh si Guit l-au asteptat pe Iepurilă în ceată.
Si au asteptat...
si-au asteptat, si-au asteptat...
iar în tot acest timp, gândul lui Pooh revenea mereu...
la oalele sale cu miere de acasă.
Ce-a fost asta, Pooh?
Burtica mea a făcut zgomot.
Haide, să mergem acasă.
Dar, Pooh, stii drumul ?
Nu, Guit, dar am 12 oale cu miere în cămară...
si ele strigă după burtica mea.
- Chiar asa ? - Da, Guit.
Nu le-am auzit mai înainte pentru că Iepurilă vorbea mereu.
Cred că stiu de unde se aud.
Asa că haide. Îmi voi urma burtica.
Si au pornit împreună...
iar multă vreme Guit n-a vorbit nimic...
ca să nu întrerupă vocea oalelor cu miere ale lui Pooh.
Iar când ceată s-a mai ridicat...
iar Guit a început să-si dea seama unde se află...
Salutare, prieteni. Unde-ati fost ?
Încercam să găsim drumul spre casă.
Pooh, nu cred că splendida idee a lui Iepurilă a functionat.
Si unde e Urechilă, apropo ?
Probabil e încă rătăcit în ceată.
Lăsati totul în seama mea. Îl scot eu de-acolo!
P.P.P M. Pa-pa pentru moment.
Între timp, Iepurilă încă mai colinda prin ceată.
Acum era pierdut de-a binelea.
Si ca să fie si mai rău...
mintea începuse să-i joace feste.
Ce-i asta ?
Pooh ? Guit ?
Ajutor !
- Salut, Iepurilă ! - Tigger !
Dar, trebuia să te fi pierdut....
Tigrii nu se rătăcesc niciodată, urechiatule.
Nu se rătăcesc niciodată?
- Sigur că nu. - O, nu.
Haide, Iepurilă. Să mergem acasă, tine-te !
Asa că au pornit spre casă. Iar Iepurilă era acum un iepure umilit...
un iepure pierdut si regăsit...
unul de genul „De ce mi se întâmplă astea mie...”
Iar acum am ajuns la următorul capitol...
În care prima zăpadă acoperise Pădurea de 100 de Acri.
Si în care Tigger învată că si topăiala poate fi exagerată.
În acea zi, Ru îl astepta pe Tigger ca să-l scoată la joacă.
Mămico, când va veni Tigger aici ?
Ai răbdare, dragule. Va veni...
Iată-mă-s! Te-am luat prin surprindere, Ru ?
Cu sigurantă ! Îmi plac surprizele.
- Bună ziua, d-nă Kanga. - Bună, dragă Tigger.
M-a numit „dragă".
Ru, esti gata de o topăială ?
Da ! Noi doi topăim strasnic.
Numai o clipă, dragule.
Stai nemiscat. Doamne, dar ce săltăret esti azi.
Asta stiu cei ca Ru să facă mai bine.
- Să tii fularul la gât. - Nu asa strâns, mămico.
- ti-e destul de cald cu puloverul ? - Da, mamă.
Haide, Ru. Să mergem !
Tigger, să-l aduci acasă pe Ru pentru a dormi la prânz.
Si aveti grijă !
Fiti fără grijă, d-nă Kanga. Am eu grijă de sfrânciocul ăsta.
Da, da, da, da
Ce zi perfectă !
Pace si liniste...
si slavă Domnului, nici un Tigger.
S-ar zice că e chiar Urechilă.
Oare tigrii pot patina la fel ca dl. Iepurilă?
Pot tigrii să patineze ? Păi, asta fac tigrii cel mai bine.
Asta e ca o chingă.
- O, nu. Nu el ! - Atentie...!
- Nu se poate ! - La o parte, la o parte !
Păzea ! Nu pot...
De ce trebuie să fie mereu vorba de mine ?
De ce, de ce ?
Tigger, esti teafăr ?
Bleah ! Tigrilor nu le place patinajul.
Asa că Tigger si Ru s-au dus în adâncul Pădurii de 100 de Acri..
căutând să facă ce stiu tigrii mai bine.
Pun rămăsag că te poti sui în copaci, asa-i, Tigger?
Să mă urc în copaci? Asta stiu tigrii cel mai bine !
Doar că tigrii nu se catără în copaci, ci sar în ei !
Haideti, să mergem.
Aproape era să sar din carte.
Ce mai săritură, nu ?
Cum de-a crescut copacul ăsta asa de mare ?
Ei, acum ce se întâmplă ?
Nu te răsuci cu arcul. E mult prea fragil.
Cel mai bun arc e o coadă de tigru.
Încetează, băiatule. Te rog.
Încetează ! O să iesi din pădure.
- Ce s-a întâmplat, Tigger? - Of, slavă Domnului.
Mi se făcea rău de mare de la atâta văzut.
Va trebui să-l lăsăm putin pe Tigger în vârful copacului.
Deoarece la finalul următoarei pagini...
Pooh are o problemă personală.
Ce faci, Pooh ?
- Urmăresc ceva. - Ce urmăresti ?
Astă mă întrebam si eu, Guit. Ce ?
Si ce crezi că îti vei răspunde ?
Va trebui să astept până îl voi prinde.
Pooh, pentru un urs cu foarte putină minte...
- cu sigurantă esti unul destept ! - Îti multumesc, Guit.
Acum ce mai e ?
Un lucru foarte misterios, Guit.
O nouă pereche de urme. Vezi ?
Chiar asa se pare.
Aici erau niste urme care se alăturau...
si se amestecau între ele aici.
Iar urmele au devenit în număr de două perechi.
Guit, orice ar fi făcut aceste urme...
acum i s-a mai alăturat un „ce-o fi"..
Da, si acum merg alături.
Guit, nu mă asteptam să-i tină companie.
Nici eu nu mă asteptam, Pooh.
As că au mers mai departe, fiind acum putin speriati...
în cazul in care animalele din fata lor ar fi avut intentii ostile.
Alooo!
Priveste, Guit...
e ceva în copacul din fată.
- E unul din animalele fioroase ? - Aloo !
Da. E un „jagular"...
Si jagularii ce fac, Pooh?
Jagularii strigă mereu „Aloo !"
Si când privesti în sus, sar pe tine.
Eu mă uit în jos, Pooh.
Alooo !
Tigger, sunt Pooh si Guit.
Pooh ! Guit !
Sunt doar Tigger si Ru. Haide.
Bună, Ru. Ce cauti cu Tigger acolo sus ?
Eu sunt în regulă, însă Tigger s-a întepenit.
Hei, ajutor ! Vă rog !
Cheamă-l pe Cristofor Robin.
N-a trecut mult si Cristofor Robin a aflat că Tigger e în pericol.
Bună, Pooh. Bună, Guit. Ce este ?
Tigger si Ru sunt sus...
Vai de mine. Ru, cum de-ai ajuns tocmai acolo ?
Mai usor, mămico. Am sărit.
Te rog să ai grijă, dragule.
Eu sunt teafăr, mămico, însă Tigger s-a întepenit.
Vai, ce păcat. Îmi pare rău.
Nu, e în regulă. Nu mai poate sări.
Va trebui să-l aducem cumva jos, dragule.
Jos ? Jos ? Chiar e nevoie ?
hai, toată lumea. Apucati haina mea de colturi.
Tu esti primul, Ru. Sări !
Încearcă să nu cazi foarte repede, dragule.
- Slavă Domnului. - Ce bine a fost !
Haide, Tigger. N-o să te doară. Sări !
- Tu urmezi, Tigger. Sări ! - Să sar ?
Tigrii nu sar. Ei topăie.
Atunci topăie în jos.
Nu fi "ridichiolos." Tigrii topăie doar în sus !
Poti să urci până jos, Tigger.
dar tigrii nu pot urca în jos, pentru că le stă coada în drum.
Uraa ! S-a făcut.
Dacă el nu sare si nu poate urca în jos...
atunci va trebui să-l lăsăm acolo definitiv !
Definitiv ? Of, dacă scap vreodată din asta..
promit să nu mai topăi, niciodată !
Te-am auzit, Tigger. A promis ! L-ati auzit cum a promis ?
L-am auzit. L-am auzit ! Si voi l-ati auzit, nu?
Tigger, topăielile tale te-au pus în pericol de această dată.
Tu cine mai esti ?
Eu sunt povestitorul.
Pentru numele Cerului, povesteste-mă jos de-aici.
Prea bine. tine-te bine.
Acum poti să dai drumul, Tigger.
Niciodată.
Dar, Tigger, uită-te la tine. Esti în sigurantă.
Ce ti-am spus eu, Tigger ?
Haide, înapoi.
Ce bine, bătrânul pământ.
Sunt atât de fericit, că-mi vine să topăi.
Ai promis. Ai promis.
Am promis, nu-i asa ?
Adică, n-am să mai topăi niciodată ?
- Niciodată ! - Niciodată ?
Nici măcar un topăit usor ?
Nici măcar un elan de săritură.
Of, bietul de el. Ce păcat.
Cristofor Robin, îmi plăcea mai mult vechiul Tigger.
- Si mie, Ru. - Si mie la fel.
Desigur, tuturor. Nu esti de acord, Iepurilă ?
- Eu... - Ei, Iepurilă ?
Ei bine, eu...
Adică... Vream să spun...
- Deci? - Deci, eu...
În regulă.
Cred că si mie îmi plăcea mai mult vechiul Tigger.
Vrei să spui că pot topăi ca înainte ?
Haide, Iepurilă. Hai să topăim amândoi.
Cum adică, eu să topăi ?
Bineînteles ! Ai picioarele potrivite pentru asta.
- Am ? - Sigur. Hai, încearcă.
Te face să te simti grozav !
- Asa e, nu-i asa ? - Da, asa e.
- Haideti, toată lumea, săriti ! - Hai, săriti.
Ce-i minunat la tigri e că sunt minunati
Partea de sus e din gumă iar jos au arcuri
Si topăie, bocăne, troncăne
Dar cel mai minunat lucru e că sunt singurul
Eu sunt singurul.
Si astfel, am ajuns la ultimul capitol...
în care Cristofor Robin si Pooh au ajuns la locul fermecat...
- Si spunem la revedere. - La revedere ?
O, nu, te rog, nu putem reveni înapoi la prima pagină iarăsi ?
Regret, Pooh, dar toate povestile au un sfârsit, să stii.
Fir-ar să fie.
Da, a venit vremea, în sfârsit.
Cristofor Robin trebuia să plece la scoală.
Nimeni altcineva din pădure nu stia de ce si unde pleacă.
Toti stiau că e ceva legat de o „ a doua dată”...
si cum să rezolvi ceva numit „Abecedar”...
si unde e locul numit Brazilia.
- Pooh ? - Da ?
Ce-ti place mai mult pe lumea asta ?
Ce-mi place mie e să te vizitez pe tine...
si tu să spui, "Ce-ai zice de-o gură de miere ?"
Mi-ar plăcea si asta.
Dar ce-mi place mai mult e să nu fac nimic.
- Si cum faci „nimic" ? - Păi...
când oamenii mari te întreabă, "Ce-ai de gând să faci ?"
Si tu spui, „nimic". Si te duci si-l faci.
Imi place asta. Hai s-o facem tot timpul.
Stii ceva, Pooh...
De-acum n-o să mai fac doar nimic.
Adică , niciodată ?
Ei bine, nu prea mult.
Pooh...
când voi avea de gând doar ca să fac nimic...
vei mai veni uneori?
Adică, singur ?
- Doar eu ? - Da.
Si, Pooh, promite-mi că n-ai să mă uiti...
- Niciodată ? - Niciodată, Cristofor, promit.
Nici când voi avea o sută de ani ?
Cât de bătrân voi fi atunci ?
Nouăzeci si nouă de ani.
Ursulet prostut.
Oriunde s-ar duce...
si orice li s-ar întâmpla pe drum...
în acel loc fermecat din pădure...
un ursulet mic va astepta mereu.
Traducerea si adaptarea adio67