РАСЕМОН
За мотивами новел Акутагави Рюносуке "Расемон" та "В чагарнику"
Сценарій: Акіра Куросава і Шінобу Хашімото
Оператор: Кадзуо Міягава
В ролях:
Тошіро Міфуне
Мачіко Кіо
Такаші Шімура
Масаюкі Морі
Мінору Чіакі та інші.
Режисер: Акіра Куросава
Не розумію... Ні, не розумію.
Не можу зрозуміти
Нічого не розумію.
Що таке?
Що ви не розумієте?
Ніколи не чув такої дивної історії.
Чому б вам не розказати її мені?
Адже поруч з нами зараз мудрий монах.
Ні-ні, навіть славний мудрий монах з храму Кійомідзу...
не чув такої дивної історії, як ця.
Отже, Ви також знаєте дещо про цю дивну історію?
Цей чоловік і я, ми всі бачили і чули.
– Де саме? – В суді.
В суді?
Мова іде про вбивство чоловіка.
Одного чоловіка? І що?
Над нами, у верхньому ярусі воріт, лежить півдюжини розкиданих трупів.
Ваша правда.
То війна, то землетрус, то ураган,
то пожежа, то голод, то чума...
Так, з року в рік біда йде за бідою.
І розбійники нападають на нас кожної ночі.
Я бачив, як людей вбивали, неначе комах,
але навіть я не чув таку жахливу історію як ця.
Так. Вона дуже жахлива і страшна.
Я боюся, що через неї я втрачу свою віру в людську душу.
Адже це значно гірше розбійників, гірше чуми,
голоду, пожежі і навіть війни.
Послухай, монаше.
Досить уже цих проповідей.
Спочатку це здавалося цікавим, хоча б тому, що допомагало перечекати дощ.
Але якщо це триватиме і далі, то краще я послухаю, як шумить дощ.
Вислухайте мене. Можливо, ви поясните мені, що сталося.
Я нічого не зрозумів про цих трьох.
- Про яких трьох? - Та...
Я розкажу вам про них.
Заспокойся і розказуй, не поспішаючи.
Дощ ще не скоро перестане.
РАСЕМОН
Це було три дні тому.
Я пішов в гори за дровами.
Я біг так швидко наскільки міг, щоб усе розказати поліції.
А сьогодні, через три дні, мене викликали на допит.
Так. Все правильно.
Саме я був першим, хто знайшов тіло.
Що? Чи не помітив я меч або якусь іншу зброю?
Ні, нічого такого.
Тільки за гілку зачепився жіночий капелюшок...
і в землю була втоптана самурайська шапка.
Поряд з тілом був обрізок мотузки...
і в листі лежала коробочка для амулета, блискуча, з червоною смужкою.
Так.
Це було усе, що я знайшов, так.
Так.
Я зустрічав убитого чоловіка, коли він був ще живим.
Це було три дні тому після полудня.
На дорозі від Секіями до Ямашіни.
На жінці було покривало, і я не міг бачити її обличчя.
У чоловіка був меч та лук зі стрілами.
Хто б міг подумати, що його чекає таке.
Життя людини щезає, як ранішня роса.
Який сором, що його життя обірвалося саме так.
Мені дуже шкода.
Цей чоловік, якого я спіймав, - той самий Таджомару.
Так, він знаменитий розбійник, усі про нього чули.
Одного разу я вже ловив його, але втратив. Він виглядав так само...
і носив той же меч.
Два дні тому, в сутінках, на березі Кацури...
Що з вами?
Я знайшов 17 стріл з пір'ям яструба,
лук, обтягнутий шкірою, і коня.
Це все були речі убитого, так.
Цікаво те, що Таджомару скинув кінь, якого він вкрав.
Це йому фатальна відплата.
Кінь мене скинув? Дурень ти!
В той день...
Я їхав на цьому коневі, і мені дуже захотілося пити.
Десь біля Осаки я напився з потічка.
Напевне, вище за течією вбили і кинули у воду отруйну змію.
Через деякий час у мене почався різкий біль у животі.
Біля річки біль став нестерпним.
Я зліз і качався по землі
Мене кінь скинув?
Нечувано! Ти, дурню, тільки те й умієш, що нісенітниці розказувати.
Я знаю, що рано чи пізно ви мене стратите,
тому й нічого приховувати не буду.
Я, Таджомару, вбив того чоловіка.
Я зустрів їх три дні тому. Після полудня було дуже жарко.
Як раптом крізь листя подув прохолодний вітерець.
Якби не той вітерець, я б його не вбивав.
Я побачив її мигцем, і вона відразу зникла з очей.
Можливо, в цьому вся справа.
Мені здалося, що я побачив обличчя богині.
Тоді я вирішив: вона буде моєю, нехай навіть доведеться вбити чоловіка.
Але якщо обійдеться без вбивства - тим краще.
Усе, про що я думав - як отримати її, не вбивши її чоловіка.
Але на дорозі в Ямашіну таке зробити не було можливим.
Що вам треба?
В чому справа?
Не будьте підозрілим.
Погляньте, яка краса!
Придивіться якнайкраще.
Тут поруч є руїни.
Я знайшов там багато дзеркал і мечів.
І закопав їх в чагарнику за горою, щоб інші не розікрали їх.
Якщо вас цікавить, я можу дешево їх продати.
Он там, близько.
Ідіть попереду.
Ось тут. Під цими соснами.
Вашому чоловіку стало погано.
Її обличчя стало блідим. Вона дивилася на мене скляними очима...
Її емоції були настільки справжніми, як у малої дитини.
Побачивши таке, я став заздрити чоловікові і вмить зненавидів його.
Я захотів показати їй, як жалюгідно виглядає її чоловік, прив'язаний до дерева.
Мені прийшло на думку таке, про що я не думав раніше.
Ніколи не бачив такої непокірності в жінці!
Ось так я успішно отримав її, не убивши чоловіка.
Я ж не збирався його вбивати.
Але потім...
Зачекайте!
Або ви помрете, або мій чоловік.
Один із вас повинен померти.
Двоє людей знають про мою ганьбу - це гірше за смерть.
Я піду з тим, хто залишиться живим.
Мені довелося його вбити, але я хотів це зробити з честю.
Він бився дуже вправно. Наші мечі схрестились 23 рази.
Я запам'ятав це, тому що це дуже вразило мене.
Ніхто не схрещував зі мною меч більше, ніж 20 разів.
Що? Жінка?
Я не знаю.
Коли він помер, я повернувся до неї. Але вона зникла.
Напевне перелякалася, побачивши поєдинок між нами і втекла.
Я вибіг на гірську дорогу.
Але побачив тільки її коня, який скубав траву біля узбіччя.
Я був захоплений її непокірним духом,
але, після всього цього, вона повела себе як і всі жінки.
Я навіть не намагався її відшукати.
Що? Його меч?
Я обміняв його на лікер в місті.
Що? Її кинджал?
На ньому були перлини. Виглядав він дуже дорогим.
Я повністю забув про нього. Яка дурість.
Найбільша помилка, яку я коли-небудь здійснював!
Таджомару, говорять, був дуже ласий до жінок, куди там іншим розбійникам.
Ось минулого року в горах вбили молоду жінку разом зі служницею,
паломниць, які йшли в храм. Це ймовірно також він зробив.
Хто знає, що насправді сталося з тою жінкою, яка залишила коня?
Ну, цю жінку бачили в суді.
Вона переховувалась в храмі, але поліція знайшла її.
Це - брехня.
Усе це - брехня. І розповідь Таджомару, і розповідь жінки.
Брехати - це звично для людей.
Ми навіть з собою не вміємо бути чесними.
Можливо, це і так.
Але люди брешуть іншим і собі через слабкість.
Тільки не нова проповідь!
Мені все одно, правда чи брехня, аби було цікаво.
Як усе розказала жінка?
О, зовсім не так, як Таджомару.
Зовсім по-іншому, жодної непокірності, про яку він говорив.
Вона була такою слухняною, здавалося, вона достойна жалю до неї.
Той чоловік в синьому кімоно...
змусив мене йому віддатися,
а потім гордо заявив, що він – відомий розбійник Таджомару
і жорстоко висміяв мого зв'язанного чоловіка.
Це було жахливо для нього.
Чим більше він старався вирватися,
тим сильніше мотузка в'їдалась у його тіло.
Я кинулася до нього, точніше спробувала кинутися до нього...
Навіть зараз, згадуючи його очі, -
в мене кров у судинах холоне.
Я побачила в його очах не злість...
і не смуток.
В його погляді був холод і ненависть.
Не треба.
Не дивися на мене так.
Це занадто жорстоко.
Побий мене,
убий мене, але не дивися ось так. Будь ласка, перестань.
Тепер убий мене!
Убий мене негайно!
Перестань!
Будь ласка, не треба.
Здається, я втратила свідомість після цього.
Коли я отямилася і оглянулася навколо...
Картина мене шокувала!
Чоловік був мертвий, і мій кинджал - у нього в грудях.
Я була шокована.
Не пам'ятаю, як я вибралася із лісу.
Коли я опам'яталась,
я стояла над озером
біля підніжжя пагорба.
Я кинулася в це озеро.
Що тільки я не пробувала,
але не зуміла вбити себе.
Що мені було робити, нещасній, безпомічній жінці?
Ось як. Чим більше я дізнаюся про це, тим більше заплутуюсь.
Але жінка своїми сльозами пошиє в дурні кого завгодно.
Навіть саму себе.
Тому не довіряйте її розповіді.
Коли ви почуєте, що розказав убитий чоловік...
Він же помер. Що він міг розказати?
Він говорив через ворожку.
Брехня. Його розповідь - також брехня.
Але ж мертві не брешуть.
Чому це?
Я відмовляюся вірити у те, що людина вже аж настільки гріховна.
Судіть по собі.
Чи є на світі хоча б одна по-справжньому хороша людина?
Можливо, добро в людині - це тільки видимість.
Як же це страшно...
Люди вважають за краще відкинути погане...
і повірити у видимість доброго.
– Для них це простіше. – Це обурливо.
Ну й що.
Давайте послухаємо, що розказав убитий чоловік.
Я у темряві зараз.
Я страждаю у пітьмі.
Хай буде проклятий той, хто кинув мене в це темне пекло.
Коли розбійник отримав те, що хотів, він почав втішати мою дружину.
Вона сиділа на землі, втупивши свій погляд на свої коліна.
Розбійник вів себе хитро і підступно.
Мовляв, якщо її честь уже заплямована,
їй більше не можна жити з чоловіком.
Чому б їй не залишити чоловіка і не вийти заміж за нього, за Таджомару?
Він сказав, що домагався її, тому що покохав.
Коли вона почула це, вона підняла обличчя, ніби розмірковуючи.
Вона була прекрасною як ніколи.
І що моя прекрасна дружина відповіла розбійнику...
на очах у безпомічного чоловіка?
Куди завгодно.
Заберіть мене куди завгодно.
Ось що вона сказала.
Але це не єдиний її гріх,
інакше б я не страждав!
Будь ласка, убийте його.
Поки він живий, я не зможу бути з вами.
Убийте його!
Ці слова були подібні до урагану,
що погрожував скинути мене в темну безодню.
Чи виходили коли-небудь такі мерзотні слова із вуст людини?
Навіть розбійник зблід, почувши такі слова.
Будь ласка, убийте його.
Що мені з нею зробити? Вирішуйте.
Убити її чи залишити живою? Вам треба тільки кивнути.
За одні ці слова я готовий був пробачити йому його злочин.
Убити її чи відпустити?
Я не знаю, скільки годин пройшло.
Вона втекла. Тепер мені пора потурбуватися про власну долю.
Навколо була тишина.
Я почув - хтось плаче.
Хтось плаче.
Хто ж це?
Навколо все було спокійно.
Жодного звуку.
Раптом сонце заховалось.
Я був оповитий глибокою тишою.
Я лежав нерухомо.
І тут хтось тихо наблизився до мене.
І цей хтось обережно потягнув і витяг кинджал з мого серця.
Це - неправда!
Не було ніякого кинджала! Він був убитий мечем.
Стає все цікавіше та й цікавіше.
Схоже на те, що ти усе бачив.
Чому ж ти не розповів на суді?
Я не хотів бути притягненим до цього.
Але тут ти можеш про це говорити, хіба ні?
Отож, розкажи мені.
Схоже, твоя історія буде найцікавішою.
Не хочу цього слухати. Досить цих жахливих історій.
В наші часи тільки такі й бувають.
Я навіть чув, що тут, в Расемоні, живе демон,
який живиться жахом, що породжується лютістю та дикістю людською
Ну? Що ти про це знаєш?
Я знайшов у горах капелюшок жінки.
Це ти вже казав.
Через двадцять кроків я знайшов саму жінку. Вона плакала.
Я побачив за кущами зв'язанного чоловіка,
жінку, яка плакала, і Таджомару.
Отже, ти брехав, стверджуючи, що знайшов труп.
Я не хотів бути притягненим до відповідальності.
Гаразд.
Продовжуй далі. Що робив Таджомару?
Стояв на колінах і благав жінку пробачити його.
До сьогоднішнього дня, якщо я хотів зробити щось погане, я це робив.
Так я зменшував власний біль.
Але сьогодні сталося по-іншому.
Я вже взяв тебе, але хочу тебе тепер ще більше. Це - нестерпно.
Я прошу тебе, стань моєю дружиною.
Горезвісний бандит Таджомару просить тебе, припадаючи до землі
Якщо ти захочеш, я навіть перестану бути розбійником.
Я заховав достатньо різного добра, що навіть можна вести заможне життя.
А якщо ти не візьмеш моїх брудних грошей, я буду заробляти на життя.
Буду гнути спину, щоб забезпечити тебе.
Я зроблю все що завгодно, тільки ходімо зі мною.
Будь моєю дружиною, будь ласка.
Якщо ти відмовишся, мені залишиться тільки одне – убити тебе.
Будь ласка, скажи "так".
Перестань плакати і дай відповідь мені.
Скажи мені, що будеш моєю дружиною!
Скажи це!
Це - неможливо.
Я - жінка. Що я можу сказати?
Я зрозумів. Ти хочеш сказати, що вирішувати повині ми, чоловіки.
Зачекайте!
Я відмовляюся ризикувати життям заради такої жінки.
Ти побувала з двома чоловіками. Чому ти не вбила себе сама?
Безнадійно.
Мені не потрібна ця безсоромна повія. Забирайте її, якщо хочете.
Після всього, що сталося, для мене важливіший кінь.
– Зачекайте! – Геть від мене!
Заспокойся! Твої сльози не подіють.
Перестань її залякувати.
Жінки, по своїй природі, – слабкі створіння.
Ти слабший за жінку!
Якщо ти мій чоловік,
чому ти не вб'єш його?
Тоді ти зможеш вимагати від мене, щоб я убила себе. Таким має бути справжній чоловік.
Ти також не справжній чоловік!
Коли я почула, що ти Таджомару, мої сльози висохли.
Я втомилася від щоденного притворяння перед ним.
Я подумала: Таджомару визволить мене від цього.
Якщо він визволить мене - я все для нього зроблю.
Так я говорила собі.
Але ти такий же нікчема, як і мій чоловік.
Запам'ятай: жінка готова кохати чоловіка, який зможе кохати пристрастно.
Чоловіка, який здобуде собі жінку мечем.
Я не хочу помирати!
Ось така справжня історія!
Я не брешу. Я бачив це на власні очі.
Сумніваюся.
Це - правда. Я не брешу.
Ніхто не бреше, коли заявляє, що збирається збрехати.
Це жахає.
Світ, де люди не вірять один одному, нічим не відрізняється від пекла.
Саме так. Світ і є пекло.
Ні, я вірю в людей.
Я не хочу жити, де навколо пекло.
Крик не допоможе.
Подумайте ось про що. Три історії — і якій з них можна вірити?
Невідомо!
Люди роблять вчинки, яким не можна знайти пояснення!
Що ви робите?
Що тобі до того?
– Це - жахливо! – Жахливо?
Все одно хтось візьме кімоно. Чому б не я?
– Це - зло. – Зло?
А де його батьки?
Десь веселяться, а дитину кинули? Вони зробили зло.
Ні, ви помиляєтесь.
Погляньте, на кімоно амулет. Це щоб захистити дитину.
Подумайте, як вони страждали, якщо вирішили залишити дитину.
Мені байдуже до чужих хвилювань і страждань.
– Ви думаєте тільки про себе... – Так. І що тут такого?
В цьому світі треба поводити себе, як собака.
Якщо не думати тільки про себе, живим не будеш.
Прокляття.
Вибачте, але я скажу!
Всі безчесні, всі самозакохані,
розбійник, жінка, її чоловік і ви самі!
А ти, напевне, ні? Це - смішно.
Ти міг обманути суд, але тільки не мене.
Ну, що ти зробив з кинджалом?
Дорога річ з перлинами,
про яку базікав Таджомару?
Що з ним сталося? В траві загубився?
Хто його вкрав, якщо не ти?
Схоже, що я маю рацію.
Розбійник, який називає іншого розбійником! Хіба це не самозакоханість?
Не маєш що сказати?
Якщо ні, то я піду.
Що ви робите? Яку дрібницю ще хочете забрати?
У мене шестеро дітей.
Буде одним більше — невелика різниця
Я соромлюся того, що я сказав.
В такі часи поневолі почнеш підозрювати усіх.
Це я повинен соромитись.
Не розумію, що твориться в моїй власній душі.
Ні, я повинен вам віддячити.
Дякуючи вам...
я ще більше буду берегти свою віру в людину.
Це не варте подяки.
КІНЕЦЬ
Переклад субтитрів з англійської і реліз - Yuranako (hurtom.com)