70 Международен фестивал Венеция - извънконкурсна програма
Официалният избор за 2013 година - международен фестивал в Торонто
Филмов партньор: Гданск, градът на свободата
1969 година - Вече 52 път, всяка година, на Червения
площад в Москва се чества годишнината на Октомврийската Революция на 7 ноември.
След II-та световна война Полша се оказа в системата на съветската комунистическа империя.
Пред ръководителите на партията и държавата минават
с марш войските на московския военен окръг.
Сред тях са бронетанковите части и военната техника.
След опита за организирана съпротива, през 1980 година, поляците създадоха
10-милионно движение на съпротива, "Солидарност", начело с Лех Валенса.
В ролята на Лех Валенса РОБЕРТ ВЕНЦКЕВИЧ
В ролята на Данута Валенса АГНЕШКА ГРОХОВСКА
В ролята на Ориана Фалачи МАРИЯ РОЗАРИЯ ОМАДЖИО
Песента: "Любов за свобода" / Не мога да дам свобода. . .
Имах толкова малко, И също толкова имам,
във филма на режисьора АНДЖЕЙ ВАЙДА/ Но мога и всичко да загубя.
Мога да остана сам.
ВАЛЕНСА: Човек на надеждата
(По сценария на ЯНУШ ГЛОВАЦКИ) Свободата,
Обичам я и я разбирам, Но свобода не мога да дам
Пак ли ни следят? - Възможно е.
Могат ли да ни арестуват?
Би било глупаво. Най-известната журналистка на Запад?
По-скоро се грижат за нашата безопасност.
Това интервю може да стане за тях много неизгодно.
Момчета!
Бързо приберете всички играчки и си измийте ръцете. Словек, прибери това.
Аз ще проверя кой е!
Лешек, облечи си бялата риза! - Не искам!
Да се показвам пред някаква си бабичка!
Добре де, поне вратовръзката си сложи!
Аз няма да се душа с това заради някаква си бабичка.
Значи тука живее лидерът на 10-милионния профсъюз?
Нанесе се скоро. Този апартамент той получи от властите.
Как така?
Взел е апартамент от държавната власт, срещу която се бори?
Знаете ли, той има 6 деца и нито стотинка. А "Солидарност" нямаше нищо против.
Наистина ли? И що за човек е тогава?
Много противоречив. Постоянно изненадва.
Казвам се Ориана Фалачи.
Сега е неделя след обяд, и ние сме в заснежения и опасен Гданск. . .
Минутка, минутка. Преди да започнем, трябва да решим няколко въпроса.
Аз съм прост работник, но абсолютно без комплекси
пред генералите, премиер-министрите и пред вас.
И ако идва реч за Вас като жена, то първият въпрос ще го задам аз.
Това интервю в полза ли ще ми е, или във вреда?
Чуйте, сеньор Валенса. Дали ще Ви е в полза,
или във вреда, зависи от онова, което ще кажете.
А въпросите ще задавам аз. Почваме ли?
Преди 7 месеца никой извън Полша не знаеше фамилията Ви.
А и в Полша малко Ви познаваха.
Днес сте един от най- известните хора на света.
Когато идвате в Италия, Ви приемат както звезда или като държавен глава.
Чакайте, чакайте, чакайте! - Защо?
Защото стилът Ви е авторитарен, типично диктаторски.
И тъй-като аз самият съм такъв, ще възникне проблем.
Нека се разберем, че ще бъдете вежлива с мен,
а аз с Вас, а ако ли не - тогава да вървим по дяволите!
Аз вече разговарях с Вас. Защо дойдохте пак?
Искам да се уверя, че съм ви разбрала правилно.
Брежнев казва ясно, че в Полша враговете на социализма осъществяват
контрареволюционна дейност против приятелите и съюзниците си.
И че СССР никога няма да изпусне социалистическа Полша.
Колко ли пъти хората са опитвали сплашване така. . .
А вие не се ли страхувате от отговорност пред страната и историята?
- Не, не!
Не се ли страхувате, че може да не сте онзи, който и е нужен?
Не, не!
И тъй-като съм вярващ човек, знам,
че в тази минута е нужен човек като мен.
Декември, 1970 година. Съветът на министрите на ПНР на заседанието от 12. 12. 1970 година
взе решение за повишаване на цените на редица стоки.
Ще бъдат повишени цените на месото и месните изделия със 17. 6%.
Пшеничното и ръжено брашно - с 16%.
Прясното мляко - с 8%.
Сладко, мармалад и конфитюр - с 36. 8%.
Кафе на зърна - с 92. 1%.
Грисът - с 23%.
Булгурът - с 31%.
Успях!
Стана, пан Лех. Бягайте по-бързо! Ей-сега!
Слава Богу, че си взехте отпуск!
Е бягай, бягай!
Аз самата ще изтъркам краката на пани Данута.
Обаче се облечи топло! Че ще замръзнеш на улицата!
Лешек!
А къде ти е шалът?
Аз сама. - Не можете да се навеждате, пани Данута.
Трябва да Ви се направи прическата, иначе как ще ходите да раждате в такъв вид.
И веждите ще оправим, само. . .
как бихте искали - като на китайка, или пък да изглеждате удивена?
А къдренето ще Ви е безплатно.
Е?
Кажете ми какви пари сега да приготвя за Коледа, а?
Какво? Месото, маслото, захарта са вдигнати с 30 %.
Ако пък Господ ти е изпратил инвалид или новородено, кой ще се реди на опашките.
А този кучи син първият секретар Гомулка се хвали, че влаковете поевтинели. . .
Прекрасни очи!
Като на Мерцедес! - А Вие какво искахте?!
Въобще тука, в Гданск са дошли само три.
Не знам как да Ви се отблагодинаря.
Излизаме през черния вход. Нали знаете що за хора са това? Завистливи!
Кристина! Затваряме!
По-бързо! Войната започна!
Какво? - Войната! Корабостроителницата излезе на улицата!
Гданск. 14 януари 1970 година.
Колко си красива!
В града е трагедия! - Какво?
Красавица!
Как се чувстваш, Дануся?
Ще погледна и веднага се връщам.
Корабостроителницата излезе.
На улиците се лее кръв - Какви ги говориш?
Ако не се върна, да ги продадеш.
Лех!
Лешек!
Това е моята улица - в центъра на града!
Хора! Успокойте се!
Престанете!
Ей, оставете го! - Махай се от тук!
Народната власт не се държи така!
Не давайте! Не им давайте да ви провокират.
Успокойте се!
Ришард!
Как върви при теб?
Вече имам 30 подписали се.
Фамилия?
Валенса. - Име?
Лех.
Бащино име? - Болеслав.
Дата на раждането?
29 септември 1943 година. - Месторождение?
Село Попово, около Липна. Бидгоско Воеводство.
Професия? - Електричар.
Какъв електричар? - Електричар Валенса.
Да му фрасна ли един по муцуната? - Чакай. Нека подпише този кучи син.
Месторабота?
Работя в Гданската корабостроителница, в електромонтажния цех 4.
Местожителство?
Гданск, улица Бетховен, 30д
Образование?
Профтехучилището в Липно.
Семейно положение?
Женен. И чакам първото си дете, а жена ми е сама - безпомощна.
Ръцете на масата!
Бил ли сте в стачковия комитет? - Бях!
Вдигахте ли хората на бунт?
Само със съгласието им. - Значи започнахте контрареволюция!
Нищо не съм започвал. Правителството започна всичко!
Видяхте ли как разбиват витрините на магазините? Мародерство? Как запалиха зданието на парткома?
Думата е за жена ми. Даже не знам син ли ми е родила, или дъщеря.
Ще разберете. След 5 години.
Ръцете на масата!
Никакво мародерство не съм правил.
Но сте подстрекавали към бунт?
Спирах ги!
Имам 7 свидетели!
И аз също имам свидетел! - Кой? Може би Йехова?
Комисарят от милицията Святоски!
Искали да свалят властта, да подкопават съюзите.
Аз се опитвах да спра хората! - Това ей-сега ще го изясним.
Навищляк, звънете на Валчевски.
Валчевски! Имате ли там някакъв Валенса?
Валчевски казва, че бил един такъв с мустаци,
среден на ръст. Опитвал се е да ги спре.
Добре, добре. . . - Благодаря.
Провървя Ви.
Сега ми се подпиши тука за късмет.
И можеш да се чувстваш свободен. - А какво е това, протокол ли?
Не е Ваша работа. Протокол. Подписвай!
И това. - А какво е то?
Что ще спазвате закона и конституцията.
А защо трябва да го подписвам? - А Вие какво, не искате да ги спазвате ли?
Не, искам. - Тогава подпишете!
И това.
Сядай!
А това какво е?
Слушалка ли искате да ме направите? - Каква слушалка? Не можете ли да четете?
Ако е необходимо, ще идвате на консултации.
За да не се допуснат по-нататъшни трагедии.
Искате ли в къщи или не?
Хайде да си поговорим по човешки!
Не се безпокой за семейството си! Ние ще се погрижим за сина ти!
Син?!
И за жена ти ще се погрижим. - Значи имам сит?!
Докато все още може.
Е какво, подписвате ли, или не? Щото тук има опашка за подписи, хората чакат.
Вие сте свободен, Валенса.
Дануся!
Ти си тук!
Моят син?
Аз имам син!
Пуснали са те? И не са ти направили нищо?
Нормално. Разпитаха ме, след туй подписах нещо си.
Лешек, но поне знаеш ли какво си подписал?
Когато ми казаха, че ще ви мъчат теб и детето, бих подписал всичко.
Всичко, освен да изменя на Бога и Родината. - Как сте влезли тук?
Моля Ви, излезте от тук. - Но това е моят син.
При нас няма посещения. Моля Ви, напуснете.
Но аз имам право да видя сина си! - Моля Ви, напуснете! Тука не може.
Кога осъзнахте, че сте станал лидер?
Приятелите ми казваха: защо се месиш? А на мен ми харесваше да се намесвам!
И така стана през декември, 1970, и през август 1980, когато направих
онова, което направих, още повече че никой не искаше да се захване.
И когато бях в опозиция,
както никой не искаше да ходи на събрания, отивах аз.
Когато никой не искаше до говори, говорех аз.
И днес е пак точно така, защото самият аз знам
до какъв момент можем да идем с исканията си.
Знам в каква страна живеем.
Полска кинохроника. Юни, 1971 година.
Пленумът на ЦК партията даде своята оценка на драматичните събития от Крайбрежието.
Начело на партията застава Едуард Герек. Първият секретар посети
корабостроителница "Ленин".
труден и откровен икономически разговор.
Обръщам се с горещ призив. . . / Корабостроителницата Гданск, януари, 1971 година
Към всички полски трудещи се. Към всички трудови хора
ДИАЛОГ за АКТУАЛИЗАЦИЯ. / Ако ни помогнете, то. . .
си мисля, че съвместно можем да достигнем тази цел.
Едуард Герек: е, как е? Ще ни помогнете ли?
Ей, ти!
Май съвсем си се побъркал без маска?!
Да вървим! - Внимателно!
Пан директор, като инспектор за условията на труда, аз 5 пъти
съм се обръщал за оборудване. Или не съм? За респиратори.
Щото е невъзможно хората да работят без респиратори.
Толкова ли ви е смешно?
Защо пак сте дошли при мен? Имате си профсъюзи, нека те работят за вас.
Профсъюзите осигуряват туроператорски маршрути, а не маски.
Колко пъти съм ви говорил за това, а?
Чуй сега, човече. На главата си директора сега си има важни работи.
Аз не съм ти "ти", а "Вие" - Тогава марш на работа, работяги!
Е, освен, разбира се, ако работата не ви харесва.
Разрешете, другарю, разрешете. . .
Защо не работите?
Какво става тук, а?
Спряха електричеството. - Пак ли?
Какво? Планирано спиране на тока ли? И как ще трябва да работим без ток?
Ще го правите нощем!
Докато ние включваме тока, те ще се научат да играят!
Е, направи нещо, Лех. Нали ти си инспекторът!
А какво мога?
Човекът като производствена единица е нещо прекрасно,
за които работата под ръководство се е превърнала
в гордост, вдъхновение, показалеца и източник на радост.
За съжаление, при капитализма работата стои по по-друг начин.
Там пролетариатът трябва да се бори постоянно за своите права.
Затова предлагам резолюция за съвместна поддръжка
на стачкуващите докери в Бразилия и на фермерите в Тайланд.
Кой е за?
По-високо ръцете.
Кой е против?
Кой въздържал се, не виждам! Още един въпрос.
От името на колектива ще излезе обшивателят Чеслав Мияк, излезте.
Елате насам. / Лозунгът отзад: народът и партията - единни!
В ситуация, в която империализмът обикаля наоколо на вълчите си лапи, ние трябва да го довършим,
Особено в ситуацията на годината, когато ще донесе бъдещи подобрения,
предлагам проект, в който по свое желание да си наложим финансови санкции.
Санкция за прекъсване на роботата, и за неизпълнение на плана за текущата година. . .
Значи ще трябва да крадем от самите себе си?
Останете. - Доброволно?
Картофите са ни по-скъпи от корабите! - Толкова ли е зле работата?
Нима е наша вината за постоянните прекъсвания на електричеството?
Че няма боя? Герек не изпълни обещанията си!
Излъга народа. Прави каквото си иска, без да пита работническата класа!
Тихо, тихо! Какви ги плещите! Да не сте посмели!
Да не си посмял! Въпросът бе поставен!
Консултации имаше ли? Имаше! Изказахте ли се? Изказахте се!
Да гласуваме за предложението на другаря Мияк!
Демократично, открито! Кой е за?
Кой е против?
Виждам, че резултатът е доста противоречив.
Ще му прегриза гърлото на този кучи син. Тихо, че ще те изпеят!
А къде живее този Мияк?
Е, най-накрая! А то бандити откраднаха вратата на вагончето и духа!
Баща ми е тежко болен и едва ли ще дочака електричаря!
Тихо, тихо, жено!
Те не са по социалните въпроси, а за дошли за отмъщение.
Затворете вратите, де. Чеслав, покани господата вътре.
Не, не. Свършваме и бягаме. Някой друг път.
Успокойте се!
Печката. Дадоха ми дърва, за да запаля печката
и обещаха да прокарат тук електричество. Обещаха ми. . .
Мияк!
Аз ще ти го прокарам.
Какво правиш?
Лешек.
Отиваме си. Само трябва да се измия. Обещал съм да помогна.
Хайде още малко да се попечем. Утре ще ти помогна.
Утре, утре. . . Утре ще идеш на работа.
Там е работата, че няма да ходя.
Как няма да ходиш? - Просто така.
О, Боже. Уволнили ли са те? Какво пак си изтърсил?
Е, минали работи. - Казвай какво си казал?
Ами, че Герек предаде работническата класа. - Господи, Боже мой.
Че тези предатели, не построиха паметник на загиналите
през декември 70 работници, както и други такива. . .
Лешек, и от какво ще живеем ние сега, а?
Ще се справим, Данушка, ще се справим.
Е, къде са тези пайове?
А кой Ви научи да действате така?
Аз съм човек, който изпитва голям гняв.
Гняв, който винаги съм носил от детството и от младостта си.
И когато този гняв се натрупа толкова, колкото у мен,
всичко завършва с това, че мога да го използвам разумно.
И това обяснява защо аз мога да контролирам тълпата, стачките.
Трябва да носиш в себе си голям гняв, за да можеш да контролираш святия гняв на хората.
Трябва да умееш да живееш с гнева.
Кадри от филма на Анджей Вайда: "Човекът от желязо" (1981)
Песента "Против течението" / - Никога не се опитвай да си срещу течението
- Никога не опитвай да търсиш причината
- Не напускай строя
- Защото ти си никой и си безименен.
- Никога не се опитвай да кажеш "не",
- Никога не опитвай да търсиш причината
- Нали личността тук е една пълна нула
- Значи ти си никой, бля.
Върви срещу течението, върви срещу течението!
Опозиционният вестник: "Работник" №16
Лех, само не се замесвай в нищо!
Аз не умея да се замесвам!
Нали вече те уволниха от корабостроителницата. Да те затворят ли искаш сега?
А хляба?
А тези какво искат? - Кои?
Този комитет за защита на работниците ли?
В обществото няма друг начин за защита от безправието, освен солидарността.
И взаимопомощта.
Точно затова, долуподписаните. . .
Създават комитет за защита на работниците (KOR),
с цел създаване на всестранни форми на защита и помощ.
С уважение, Ежи Анджеевски.
И адресът.
И тука.
Комитетът ще се бори за постигане на амнистия за осъдените и арестуваните.
И връщане на всички репресирани на работа.
Е, добре се решават въпросите.
Гладна стачка в знак на протест. Искаме незабавно
освобождаване от ареста на Блажей Вишковски.
Здравейте.
Исках да ви кажа, че диагнозата ви е вярна, но правите всичко със задника си.
Или сте файтонджия, или кон. Защото файтонджията не може да бъде кон, и обратно.
Комунизмът ще ни изпие всичката кръв, а вие самите още искате да оправдавате Герек?
А къде е логиката?
Така няма да можете да притиснете към стената тези гадове. Защото
ако те са притиснати, ще изпълнят всичките ви искания.
А вие тук гладувате, непонятно защо.
Напишете нещо за нарушаване на закона,
на труда и достойнството на работника.
А трябва да се почне от най-отдолу, от печката, от ботушите, чорапите.
Второ, вие сте и твърде големи умници.
А за обикновения работяга, даже след ПТУ, сте твърде умни.
Бих искал да съм на ваша страна, защото това е добрата страна,
а страната, на която застана, ще се оправи сама.
Накратко, намеренията са ви добри, останалото
- да се изхвърли на боклука, а сега ще трябва вече да бягам.
Ей, почакайте, стойте.
Кой сте Вие? Как се казвате? - Лех Валенса, и исках да си поговорим.
А сега трябва да бягам, защото най-малкото ми чаве се разболя.
Ето ми адреса, ако потрябвам. Довиждане.
Ужасен пич. Такъв действащ шовинист.
Е, ами нормален си е. Главното е, че не е някой подставен. . .
Защо?
Защото той единствен дойде трезвен при нас.
Нека видим дали ще е единствен, ако се върне отново.
Песента: "Вълната на човешките сърца" / - Пред нас е голяма река.
Която някога всеки от нас. . .
- оставили всичко,
ще понесе в свободното му време.
Потопете се във вълната на човешките сърца.
Гледай, Лех! Вестник: "Крайбрежен работник"
Тука са писали за теб.
Адресите на членовете на редакцията: Богдан Борусевич,
Анджей Гвязда, Анна Валентинович, ЛЕХ ВАЛЕНСА (Гданск, Стога. Ул. Вжоси, 26)
Ей, гражданино! Спрете! Документите, моля.
А сега дъхнете!
Не пипайте това! - А то какво е?
Това е незаконно. Ще си го получите.
Не трябваше да печатаме с денатурат, за да не го отнесе спирта.
Спрете количката! Оставете детето! Не го пипайте!
Оставете количката!
А това тука какво е?
Какво става тук? - Какво е това "какво"?
Виждам, че го карате да пишка направо на пода. - Трябва да му се смени памперса.
Че сменете го де! - А откъде да го взема?
Донесете памперс! По-бързичко, де!
По-бързо!
Кърпата ще помогне ли?
А що за кървави петна са това тук? От разпита ли са?
Донеси нов!
Тук не ти е тоалетна!
Като го смени, го дайте тук за разпит.
Заедно с количката.
Какво става тук?
Защо плаче така тя?
Защото е гладна!
Боже, какво правите вие, бе?
Не се нерви, здрава съм!
Сама родих скоро.
Също момиче. Ела тук.
А защо тогава носите тази свинщина, тази униформа?
А какво, гола ли да ходя? Мъж ми ме остави с трите ми деца.
Е, хайде, хайде.
А детенцето трябва да си е в къщи с мама, а пък Вие по такива места.
Нека от малки се учат в каква страна живеем.
И кога ще свърши всичко това? - Ще свърши, ще свърши.
Тях ги е страх много повече от вас.
Значи мислите, че няма да стрелят?
Мисля, че се съмняват.
Здравейте, пани Данута. - Къде е мъжът ми?
Какво сте се раздомакинствали? Не сте си в къщи!
Липсваше ни!
Не сте ли виждали топката ми? Загуби се.
Бандюги, даже към жените нямат уважение.
Вземай пистолета и стреляй.
Спокойно, пани Данута. Спокойно.
Значи да почна да ви слушам и да нервнича. - Но молим Ви. Обикновен обиск.
Какво си парларите вие там?
Напълно сте изгубили срама си.
Ако искате да ядете, то аз ще ви приготвя нещичко.
Такива порядъчни на вид мъже, а истински свине! И къде се зазяпахте пък сега, а?
Започна предаването!
Варшава, 2 юни 1979 година, I визита на Римския Папа Йоан Павел II
Да живее Папата! Да живее папата!
Призовавам в навечерието на Петдесетница,
призовавам заедно с вас,
Нека се спусне Духът Твой!
И да обнови лицето на Земята.
На тази Земя.
Амин.
Пани Данута, а това под прозореца не е ли Вашата количка с бебето Ви?
Господи Боже, Магдалена!
Лех!
Имаш гости!
Здравейте!
Трябвам ли ти още? - Не, повече не.
Бихте ли седнали? - Благодаря, ще постоя прав.
Искам да отговоря веднага, че нищо не е имало - Че ние и за нищо не Ви питаме.
Само дето се безпокоим, че сте толкова бледен и ръцете Ви треперят.
Нищо не ми трепери! Видяхте ли?
О, я стига! Ще запалите ли?
Може и да запаля, но повече нито дума.
Вие нали сте поляк? - И кой друг?
А защо тогава с действията си тласкате Полша в пропастта?
Кой, аз ли?
Казах ви, че няма да разговаряме.
Но нали в началото говорихте с нас. - Разбира се, съгласен съм.
По-рано разговарях с вас, но тогава нямах друг избор.
Поддържахме нормални контакти и като представители на органите,
призвани да пазят мира и порядъка в страната, за което сме Ви признателни.
А пък аз сега това го считам за моя грешка.
Която извърших, и сега минах в опозицията.
Те сега не прави пропаганда! Подписа ли ни документа?
Имаш ли 5 деца или не? Жена ти работи ли, или не?
Ще ни припълзиш ти на колене, и ще ни молиш за коричка хляб.
Уволниха те от корабостроителницата, нима искаш да загубиш и тази работа?
Добре де, добре. Защо викате, не крещете! Искам да засвидетелствувам
че съм такъв, какъвто съм. А работата в свободните профсъюзи няма да оставя.
И не искам това да пречи на работата ми.
Връщам се на работа.
Защото не се боя от последствията.
Знаете ли, арестували са ме много пъти.
Почти винаги са ме прибирали за 48 часа и зад решетката, а там мисълта се избистря.
Защото си в камера и шумът е изолиран.
И там, зад решетката създадох система, с която информирах хората, че съм арестуван,
тъй-като от ареста няма полза, ако хората не са разбрали за него.
А как го търпи всичко това Вашата жена?
Знаете ли, жена ми не е лоша!
А за мен е най-вече идеалната жена.
С друга досега бих бил или разведен, или мъртъв.
Убит с кухненски нож в корема.
Поради което и нямам причина да й изменя.
А фактът, че имам 6 деца, сам говори, че с нея
живеем в съгласие и се обичаме един друг силно и често.
Разбера се, когато съм сам за няколко недели, има изкушения, имало е. . .
Но нали вече ви казах, че не съм светец. Такъв вече има.
Надявам се, че Папата няма да ни чете.
Обаче светият Папа е умен човек, защото разбира хората.
В комисариата това се казва "пътечка на здравето".
Тука ще ви бият по пищялите, по колената.
Ако паднете, ще почнат по бъбреците и тогава ще трябва да се преборите със страха.
Ако вече са Ви подкарали, то пазете си само главата.
Но, скъпи мои, те правят всичко това не за това, да ви измъчат.
Те ви мъчат, за да ви отслабят.
И за да ви направят предложение, на което не можете да откажете.
Когато вече видят, че ви стига, тогава ви показват
бумагата и казват: "Можеш веднага да си тръгнеш, само подпиши".
"Това не е нищо особено. Подпиши, че ще съблюдаваш конституцията и край. "
"И можеш да си тръгнеш"
От това трябва най-много да ви е страх. Защото това остава.
И все някога някой ще го извади от папката.
Успя! Купил си!
Е, добре.
Тате, поиграй си с мен. - Не сега.
Занесете това в кухнята. Е, хайде де.
Сложете го на масата.
Какво се е случило?
Какво?
Уволниха ме от работа.
Данушка. . .
Не плачи. . .
Все някак си ще се оправим. . .
Не се безпокой, Данушка.
Все някакво място ще си намеря.
Може да стана и автомонтьор.
Всичко ще се оправи.
Всичко е наред. Не се нервирай.
Корабостроителница "В. И. Ленин" в Гданск.
18 декември 1979 година
Онова, което в последно време прави апаратът на властта,
няма нищо общо с патриотизма.
Издевателствайки над патриотите, нарушавайки основните им права - това са методите на нашата власт.
Казвам се Лех Валенса.
След 10 години безупречен труд, ме уволниха от Гданската корабостроителница.
Догодина ще честваме 10-тилетието на декемврийската трагедия.
И сме задължени да поставим паметник.
Ако до този момент не са поставили, моля всеки от вас,
на тази годишнина да донесе със себе си камък.
Ако всички донесат по един, ще стане точно един паметник.
И туй ще е един необикновен паметник. Но и ситуацията беше необикновена.
Народната власт стреля по своя народ.
Ние искаме законът да победи беззаконието.
Ние искаме никога повече поляк да не вдига ръка срещу поляка.
Бива си го да говори пред тълпата!
Ако след година ме няма тук, а аз съм Лех Валенса, елате за мен.
А ако аз съм тук, а някой от вас липсва, ще дойда за вас.
Е, и какво? Струваше ли си?
Толкова скоро?
Нито игла, нито конец, не.
Ни бели, ни черни, никакви няма.
За пръв път след войната на пазара няма игли.
Списък с чакащите за шкаф, модел "Белосток"
Викат всички.
"Богат, беден" започва. "Богат, беден"!
Богат, беден! - Сериалът "Богат, беден"
Започва "Богат, беден". Идваме.
В главните роли: Питър Щраус, Ник Нолти. . .
Влизайте, влизайте. - Здравейте.
Няма ли да ви преча?
О, Господи, кой е там?
Кой пак е там? В това време това е просто безумие.
Почакайте. Ще погледна.
Ние само за минутка.
Влизайте де, ще гледаме сериала. - Ела тука, няма да им пречим.
Какво има там? - Трябва да си поговорим.
Тука ги прослушват. Да идем на покрива.
След 3 дена. - Какво ще има след 3 дена?
Какво ще има след 3 дена? Лъжа, беззаконие, произвол.
За това знам. А какво ще има след 3 дена? - Знаеш, че пани Ала я уволниха, нали?
Да, за критика си отиде.
Изгониха тази възрастна жена преди да се пенсионира на улицата.
За да се успокои, а тя взе, че умря от глад. След 3 дена.
И какво ще стане след 3 дена?
Започваме с корабостроителницата. Стачка.
Хората няма да са готови след 3 дена. - Ако не сега, нас всички ще ни хванат.
Така че сега ти си главният. Съединителят.
Лех, а кой, ако не ти?
Първо на първо, ти си 100% поляк. Второ, си и католик. И трето - женен си и имаш 5 деца
Шест.
Господи Боже. След 3 дена ли? - Декември бях в стачниковия комитет.
Хората те помнят и уважават.
Гданск, 14 август 1980 година.
Днес е.
Не си ли казвал?
Нищо не съм. - Няма го.
Виждам, че го няма.
Може пък да са го прибрали.
Или пък да се е скрил някъде, да се е запил. Така ли каза?
Какви ги дрънкаш за Лех?
Вчера на ли бяхме у тях, а сега какво, ако?. . .
Какво "ако"? Чакаме го, или не?
Хората няма да тръгнат след нас. - А може и да тръгнат?
Не, може младите без деца, те не рискуват нищо.
А хората познават още от декември Лех.
Много съм гладен.
Колко ще чакаме? Нищо не съм хапвал, а пък този и спи.
Добре, започваме и без него.
Извеждаме момчетата на стачка!
Гдиня - спря!
Спряла ли е? - Викай, че "да"!
Ремонтният цех напусна работата!
След мен!
Песента: "Ние имаме камъни за вас"/
Вдигаме ръцете си на улицата,
а в тях сме поставили подривни идеи,
Безразсъдните решения,
Враждебните структури.
И аз бягам, бягам, бягам по улицата
И сърцето ми се взривява
Говорите срещу народна Полша!
А нима ние не сме народ?
Хора!
И все пак, още повече, че революциите никога не са достатъчно. . .
Другарю!
Хора!
Е, започна се.
Без мен. Трябваше да съм там. Започнали са без мен.
Нямам никакво желание да те посещавам в затвора или на гробището.
Те няма да стрелят!
Този път няма. Казвам ти, че няма.
Ако не знаех, нямаше и да го кажа. Но аз знам. Затова и го казвам.
Значи искаш да победиш армията,
милицията и Едуард Герек?
Данушка, принуждават ме на онова, което не ми се иска.
Знам, че всички, за които каза, могат сериозно да ми навредят.
Не искам, но съм длъжен.
Направих ти сандвичи със салама, който получих.
Помни само, че трябва да ми се върнеш жив!
Ще ги продадеш, ако не се върна, и ще имаш пари за хляба.
Лешек!
Колелото падна.
В Корабостроителницата ли отива?
На ваше място бих ги прибрал, нали помните декември как ги прибрахме?
В никакъв случай!
Но ако стигнат до корабостроителницата, ще отговаряте лично.
Забранявам!
Защото те трябва сами да решат.
А защо тогава ми задавате такива въпроси?
Варшава не отговаря, областта не отговаря, всички са се изпокрили.
Вероятно са звънили на Герек, но той е в отпуска в Крим, не са могли да го намерят.
Гданска Корабостроителница "В. И. Ленин"
Стой!
Върнете Анна Валентинович!
"Не" на беззаконието и на бандитизма!
Приканвам към ред!
Още веднъж предлагам да се успокоите!
На стачка!
Вие познавате ли ме?
10 години работих в корабостроителницата, и бях уволнен!
Но чувствам хората от нея, защото ми е даден мандат на доверие от колектива и!
Да, да!
Браво, Лех!
Ще защитим Анна Валентинович!
Обявяваме стачка и окупираме територията!
Хора, Полша ще пострада от прекъсванията на работата.
Добре, аз чакам делегатите. Влизайте!
Останалите нека се върнат на работа.
Ето тук са нашите искания.
Повишение на заплатите на всички с 2000, и да се постави паметник на убитите през декември.
Пани Валентинович трябва да се върне на работа.
Моля, ето ви ги.
Воля.
Седнете!
Вземайки под внимание и текущата ситуация,
давам съгласие за връщане на работа на Анна Валентинович в цех В2 корабостроителницата.
Пратете кола за тази Валентинович.
А това повишение с 2000.
Тука работят 16000 човека, и аз. . .
Господин директор, вие сигурно не си давате сметка за сериозността на ситуацията.
Всички кораборемонтници са заедно. - Аз не мога да решавам така, сам.
Добре. Ето как го виждам. Повече не давам.
А пък аз виждам, че не виждам.
2000 злоти.
Е да, знам, че е много.
Да, да, гарантирам, че това ще реши въпроса.
Трамваят няма да продължи по-нататък! Присъединяваме се към стачката.
Да, мемориална плоча, вместо паметник. Разбрах ви.
Да, добре. Тогава предайте това на другарите от Политбюро.
Да.
Повикайте го този Валенса.
Всички наши искания са изпълнени.
Пуснете ме, пропуснете ме!
Обявявам стачката за приключила!
Отдръпнете се, пропуснете ни!
Вие ни оставихте! А ние ви поддържахме!
Автобусите стачкуват, трамваите стачкуват - целият град е спрял.
А вие сега какво, свършихте ли?
Сега ще ни разпръснат като вълни.
Вие ни предадохте!
Целият град е спрял! - И какво ще правим?
Стачкуваме ли? - Стачкуваме!
Стачкуваме пак!
Как стачкуваме? Нали се съгласихме на всичко?
Тогава се наядох, ама сега съм пак гладен.
Можете да ни разстреляте, но няма да пречупите волята ни.
Такава е истината. Предайте това във Варшава.
Тези, които не напуснат Корабостроителницата до 18:00, няма да получат повишението.
Ние постигнахме нашето, но в такъв случай. . .
обявявам стачка на солидарността.
Пак ли? Пак ли стачкуваме?
Оставаме тук!
Не си тръгвайте!
Ще има стачка-окупация.
Обявявам стачка на солидарността!
Не си тръгвайте!
Хора, това още не е краят! Стачкуваме по-нататък!
Стойте, хора. Стачкуваме по-нататък!
Песента: "Страхливци" / - Страх ви е да крещите, и да мълчите
- Страх ви е да мечтаете, и да сънувате
- Страх ви е да, и да дишате. .
- Страх ви е да действате, и да сте живи.
- Страх ви е да умрете, и да не ви е страх. . .
ОМОН.
Днес е неделя. В кораборемонтния няма никого.
Хората са си у тях, при семействата, или на църква.
А ОМОН стои пред вратите. Могат да влязат.
Тогава ще трябва да върнем хората обратно.
Но как, със сила няма да стане, Лех!
Останахме сами. Танковете идват през Прушч, самолетите прехвърлят армията.
Мамка му!
Казват още, че в казармите на ул. Словецки са разквартирували ОМОН'а.
Ще ни пребият с палките. - Ще ни пребият и какво? Страх ли те е?
Значи повече не трябва да се отстъпва.
Казвах ви аз, че трябваше да ги вземем тези 2000, докато ги даваха.
А пък мен ми е през оная работа това увеличение, не за това седим тука.
Искаш ли да живееш вечно под руски ботуш?
Млад ще идеш на гробищата. А децата ми трябва да имат обяд и баща.
Не искам да получа куршум в челото. - А аз просто искам да съм свободен
Ако приискаш, може и лайно да получиш.
Строй се пред машините.
Пригответе гранатите и проверете екипировката. Тръгваме!
ОМОН засега само изчаква.
Тогава ще трябва да отслужим меса. Тука, в кораборемонтния.
Отче наш, Ти, който си на небесата!
Да се свети името Ти; Да дойде Царството Ти
Да бъде волята Твоя
и на земята, както и на небето;
Хляб наш насущний
дай нам на сей ден;
и опрости дълговете ни
както и ние прощаваме на длъжниците наши;
и не въвеждай ни в изкушение,
но избави нас от лукавого.
Искания на стачкуващите.
Провеждане на свободни избори в Сейма.
Вие какво, да не сте полудели?
Да не искате всичките да ни изпозастрелят? - Че защо?
Искане за свободни избори ли?
Цензурата ще го изреже! Те просто не си държат на думата.
Повишението на заплатите вече го изрязаха.
А свободните профсъюзи? - Свободните ли?
Такова название няма да мине.
Значи ще трябва да не сме свободни?
Ще трябва да измислим нещо, така че да не ни изпопребият.
Направете ми едно кафе.
Пановски докара хляб.
Лех, Лех!
Около кораборемонтния се наблюдава голямо движение на автомобили.
Е, ще влизат ли? От самото начало казваха, че щели да влязат.
Няма да влизат, просто искат да ни изпонаплашат.
Или изчакват. Нали правителствената комисия не дойде? Не дойде!
Абе ти що се тресеш, от какво те е страх, а?
От силите на правовия ред. - Че и тях също ги е страх.
Че от кого? Може би от нас?
Страх ги е от министъра им. - А министъра?
От Герек. - Да, а Герек от кого?
От Брежнев. - А Брежнев от кого?
Може би от американците.
Американците ни се надсмиват.
А от Бога? От Бога не ги ли е страх?
Е, така е. Тях, сигурно и от дявола не ги е страх.
Нищо. Всичко при нас ще се оправи!
Какво значи за Вас да сте лидер?
Значи да си се идентифицирал. - И отвън, и отвътре.
Аз винаги съм бил такъв, даже и когато живеехме в бедност на село и исках да стана летец.
Винаги съм бил лидер на банда, както козел или бик,
който води стадото и го контролира.
В противен случай кравите ще се разбягат на всички страни, където тревата расте.
Стадо без лидер, стадо без лидер, това е нещо без бъдеще. Само дето. . .
не знам, сигурно аз съм лидерът.
Знам, че имам предчувствие, нюх. . .
И знам, че когато тълпата мълчи,
аз знам какво трябва да кажа, и когато го кажа, получавам аплодисменти.
Както всеки ден, бих искал да ви поздравя,
и да споделя с вас последните новини.
Нищо не се е изменило особено от вчера вечер.
А затова чакаме. Наистина, вие сте длъжни да ни помогнете,
тъй-като хората там, от другата страна -
изживяват всичко това в малко по-други условия, затова истината.
Дръжте се, и ни помагайте, защото трябва да устоим.
Ако ние сега не устоим, нашите проблеми няма да бъдат решени още дълго.
Лех? - Какво има?
Задържали са двама от Варшава. Донесли са писмо или нещо такова.
Подписано от интелигентите.
Е, и какво? - Да ги пуснем или не?
А кои са - Херемек и Мазовецки.
Те са наред. Подписано е протестно писмо в защита на работниците.
Уволнявали са ги, но те продължили да се подписват.
Това е добре, но защо са ни тук?
Биха могли да ни посъветват по някои въпроси.
Като експерти ли?
Добре. Може да потрябват. Нека влязат.
Песента: "Невъзможно е да не се доверявам" / - Не трябва, не трябва, не трябва да затваряш очи
- Не трябва, не трябва, не трябва да отдъхваш и минута
- Не трябва, не трябва, не трябва да отстъпваш от пътя,
- Не трябва, не трябва, не трябва да отминаваш.
Гледай. Не пишат нищо за нас.
Прекъсвания на работата.
НЕ, не пишат, не пишат. Цензурата ги блокира.
Трябва да пуснем в чуждестранната преса.
А откъде да ти взема чуждестранни журналисти?
Има ги и тук, в Сопот! - Къде в Сопот?
Къде са? - На международния песенен фестивал.
Че тогава бягай за тях. - Аз няма да мога.
Той не знае английски. Ед!
Това тук е потресаващ опит да бъде реформиран
от обществото комунизмът от вътре.
Руснаците гледат през рамо полското правителство и всеки час
стачките без съгласуване повишават напрежението тук и във Варшава.
Приветствувам пан премиер-министъра и правителствената делегация
от името на международния стачен комитет
представляващ около 370 предприятия,
производства и организации.
Сега в страната икономическата ситуация е трудна, и кризисна.
И тя се появи в резултат на това, че трудовият свят нямаше
истинско собствено профсъюзно представителство.
Ние се борим за наши, собствени профсъюзи,
и това право ни принадлежи, както и другите наши права.
Премиер-министъра Мечислав Ягелски: А там кои са, нали са само поляци?
Знам за тази практика, никога да не се водят преговори по полските дела, при т. н.
чуждестранни кореспонденти. Ние говорим за държавни дела, за делата на Полша.
Ако това са акредитирани полски журналисти, то да.
Благодарим на фотокореспондентите, и молим да напуснат залата. Благодаря.
Представили сме обоснованите и изработени 21 искания, съобразно вижданията на комисията.
От наша страна ние сме готови и няма да отстъпим.
Просто искаме сами да сме си господари. Искаме добре да управляваме
и добре да живеем. Нищо повече
Нашите възгледи за профсъюза ще представи Анджей Гвязда.
Анджей Гвязда: Създавайки нови независими и само управляеми
профсъюзи, както стачката потвърждава, че те ще
защитават социалните и материалните интереси на работниците.
Те не се готвят да претендират за роля на политическа партия.
В дадения момент получихме телефонограма със следващото съдържание.
Работниците от шахтите по добив на каменни въглища в Ястжемб
са започнали стачка на солидарност с работниците от Крайбрежието.
Регион Шленска изпраща на работниците от кораборемонтния
своето шахтьорско приветствие: "Нека Бог бъде с вас!"
Към стачката са се присъединили и следващите шахти:
"Юскиманифест", "Бориня", "Ястрежб", "ЗНП",
"Сужец", "Полша", "Вечорек", "Халимба" и "Забже"
Сега те са с нас, скъпи мои.
А вие на какво разчитате сега, а?
На земетресение.
А сега за какво мислите? - Аз винаги мисля за онова, за което говоря. Всинаги.
Вие сега сте на кормилото. Не се ли боите, че ще изгубите управлението?
Няма да го загуба, няма. . .
Щом останем хора, всичко ще се оправи.
Поканвам ви.
Правото на стачка ще е гарантирано в готвещия се закон за профсъюзите.
А това дали ще да е полезно, след като отредактираме
съответното комюнике, в което биха се съдържали
идеи за това, че ние като цяло ще изработим всичко, ще спрем стачката и ще се явим на работа.
Пан премиер-министре, в тези най-важни пунктове
наистина няма чак толкова работа. Те и другите,
също ще тръгнат бързо. Затова предлагам. Ние вече
толкова много чакахме. Събота, неделя, ще поработим
още малко, ще го отразим на хартия, а пан
премиерът ще дойде пак при нас, за да ни каже как вървят
нещата там, и наистина не е нужно да бързаме,
тъй-като може и да не се съгласим с някои неща.
Ние наистина искаме, ако всичко потръгне, да идем на работа в понеделник.
Но за това задължително трябва да имаме черно на бяло, щом ще трябва
в понеделник да сме на работа, а ще трябва да решим и други въпроси.
Ще имате черно на бяло! - Но това е "ще", а ние искаме да го имаме.
Но нали вече подписахме, след това. . .
Да, пан премиер-министре. - Как щяхме да подпишем, ако не беше "след това".
Да, пан премиер-министре, аз също мисля, че 50% от въпросите у нас са решени.
А ако се появи още нещо за дописване. . . - Да, пан премиер-министре, то. . .
има и още много въпроси, които са не урегулирани, нали?
. . Аз по отношение на това. . .
Затова аз имам още едно предложение, пан премиер-министре. . .
Във връзка с това, че вече имаме контакт, във връзка с това,
че започваме да се разбираме, бих предложил, бих помолил. . .
Някой все пак да се застъпи, за да престанат да ни арестуват.
Защото сега във Варшава има много
арестувани, нека просто кажем от КОРа. (полската държавна сигурност).
Предлагам да подпишем проект комюнике.
И нека да завършим с това: Нека г-н министъра даде ход на
делата за арестуваните, какъвто досега не е бил даван. . .
Да се договаряме за това не е нужно. И не мисля, че до понеделник
ще успеем да решим всички тези въпроси.
Гданск, 31 август 1980 година/ Свобода, обичам и разбирам, свободата
Не мога да предам. Свобода - обичам и разбирам.
Сега, най-накрая си имаме независими и самоуправляващи се профсъюзи.
Имаме право да стачкуваме.
А другите права съвсем скоро ще бъдат признати!
21 искания на стачкуващите предприятия.
Всеобщ стачен комитет.
Не забравяйте, че от друга страна хората наистина са изморени и искат да се приберат в къщи.
Знам, че може би обичайната принуда не е най-доброто нещо, но. . .
А политзатворниците?
Е, а как иначе, всички ще бъдат пуснати!
Всички затворени. Ето тука имам подпис. Така че ето, това е!
Чуйте ме, ние се борихме заедно, а аз дори не съм ви поблагодарил.
Разбира се, това беше не само моя борба,
но на всеки един от нас. Затова сега ви благодаря
Стана така, обикновено и просто. Прибирайте се спокойно в къщи.
Ние ще свършим останалото. Починете си. Благодаря.
Здравейте. Дойдохме малко по-рано.
Здравейте. - 6:40 е.
Моля, влезте.
Направо там.
Здравейте.
Това е първата визита от такъв тип, когато ТВ екипът Ви заварва кревата?
Е, да, в кревата - разбира се е за първи път.
Значи за пръв път? - Разбира се.
Какво мислите за всичко това? Не е ли мъжът Ви често гост в къщи?
Ами да, гост е.
И как се справяте самичка?
Колко деца имате? - Шест.
Извинете, най-голямото на колко е? - На 10 години.
А най-малкото? - На 2 месеца.
На 2 месеца, значи се е родил скоро? - Ами да.
А как Ви помагат съседите? - Тук аз въобще нямам съседи.
Отгоре и отдолу на тази веранда има различни кантори. Но тук живеем само ние.
А пък аз и нямам никакво време за съседите си.
Казвате, че сте изморена, а я виждам усмивка на лицето Ви.
Е, нали трябва все някак си да се справям. . .
А ако тази ситуация продължи дълго, ако мъжът Ви е "гостенин" много години, тогава какво?
Не знам. - Е, няма ли да се разбунтувате?
Сигурно ще протестирам. Още повече,. . . че сега
се чувствам изморена, и не мога да се оправям.
Но нали Вашият мъж се бори за едно голямо дело.
Е, голямо дело е. А семейството също е голямо дело. Не мислите ли така?
А не трябва ли да се помирят тези две големи дела? - Е, възможно е, макар че. . .
Е, наистина не знам. Може би ще бъде малко по-добре. Сигурно ще е по-добре!
Благодаря, извинете ни.
Довиждане. - Довиждане.
Давай по-бързо, тръгвай! Довиждане. - Довиждане.
Леле, какви си ги свършила? Ай-ай-ай!
Омазала си си цялото лице с крем!
Колко дълго ще продължи Валенса?
Е, ако не ме убият, всичко ще бъде наред.
Трезвият разчет показва, че. . . .
От този момент нататък, може да се затъркалям надолу.
Постепенно.
Нека ви обясня защо.
Тъй-като не съм човек, предназначен за нормалното време,
не мога да се придържам и към правилата на играта.
Защото не мога да повтарям. Да повтарям какво съм направил от август до сега.
Е, и накрая, ако Полша не се превърне в бардак,
целият човешки гняв ще се излее върху главата ми.
И тези същите, които днес ме аплодират,
които са ме издигнали в олтара, ще хвърлят по мен камъни.
Ще ми ударят шута отзад, макар да съм им правил добри неща за тях.
Ако бях хитрец или егоист, бих си обръснал мустаците, и бих се върнал в завода.
Но няма да го направя, докато ме искат.
Не мога да го направя. Няма да го направя!
Защото знам, че от този момент
ситуацията ще стане още по-трудна и по-сложна,
и ще трябва да се премине през много неща.
Вземете си сандвичи, ето ги там.
Ситуацията е такава, че правителството е отслабено.
С тях ние играем на една дъска и на шашки, и на шах.
А аз мисля, че има време, да изиграем с тях една партия.
Да седнем и да поговорим за бъдещето на нашата страна.
А дивите стачки, пане председателю?
Хайде първо да хапнем. Да похапнем.
Моля, вземете си.
Лех, на Мазовия почнаха да стачкуват.
Виждаш ли? - Какво?
Аз нищо не подписвам.
Е хайде, вземи си сандвич.
Напишете им, че не поддържаме изхода на стачката им.
Нека се връщат на работа.
Ти какво, Лех?
Стана председател и издобря, а?
Лайно регистрирахме ние, а не свободен профсъюз.
Ако така отменяш стачките!
Богдане, вземи книжките!
Ситуацията е такава, каквато е.
Такава ситуация, че трябва да се борим, а не да отстъпваме!
Точно! - Да ги стиснем за гърлото!
Да ги стиснем и да почнем преговори!
А с кого ще трябва да преговарям?
С вас вече се наговорих. Американците не искат да разговаряте с мен.
Какъв изход имам сега аз? И какво мога да направя?
Какво? Като поемам целия риск върху себе си.
А кракът ми?
Поне кракът да ми върнат, бандюгите!
Половинмилионна армия, 100 000 ОМОНовци и милиция. . .
Убеди ме, добре, напред!
Отиваме двамата и арестуваме Брежнев. Вземай патерицата и тръгваме!
Ами да, вземи моята патерица!
А може ли още малко яйца?
Вкусно е, нали? Да, жена ми готви добре. - Данушка, приготви още яйца?
А още какво? Лешек? Ами то тук е невъзможно да се живее.
Портите ден и нощ са отворени.
Всеки си влиза като у тях си.
Моля ви, благодаря за всичко и довиждане.
Вижте си часовниците, колко е сега, благодаря, довиждане!
Всеки си влиза като у тях.
Даже и съседката, когато мъжът и се напие и я пребие, и направи
бардак у тях, отива не в милицията, а у Валенса. Лех?
Ти имаш семейство и деца, нали не си забравил?
Пак викаха Богдан при директора, защото искал да прави стачка.
А сутрин? Аз съм още по нощница, децата в кревата,
а камерата вече работи! Какво искате още?
Довиждане! Махайте се бързо от тук!
И ти също!
Ако искаш, окачи това на вратата! ТИФ - ЗАБРАНЕНО ЗА ВЪНШНИ ХОРА!
Стачка.
Тук е първа програма на полското радио.
Лех Валенса от името на профсъюза "Солидарност"
в съгласие с правителствената комисия,
взе решение за прекратяване на стачката.
Предприятията в цялата страна работят.
Изключи го!
Този профсъюз е така направен, че фактически се явява нещо като крал.
Не каза например, че ще спре стачката, но беше напълно понятно,
че ако е нужно, ще вземе и такова решение.
А каза, че не го иска. Ще поеме всичко върху
себе си, а след туй ще отстъпи.
Щом отмени стачката, ще тръгне и на по-далечни отстъпки
и ще стане оня човек, който ще разчупи ситуацията.
Само той.
И сега стоим пред избора, или профсъюзът ще се управлява
под диктата на един човек, или този профсъюз трябва да се управлява от някого колективно.
А сега искам да кажа, че тези съглашения са много добри. Много добри.
Може да приемем, че нищо не е имало. Може. Но рискът беше твърде голям.
В този момент не е нужно да се рискува повече.
И ако тогава трябваше да застана срещу всички, щях да го направя.
Независимо от това, съгласни ли са, или не.
Защото знам какво е предпазливост, тоест храброст вместо предпазливост.
Знам, че постигнахме много. Знам това.
И реакцията на хората, когато излязохме.
Тогава, когато видяхме какво е станало.
Ти видя ли как се прегръщахме един друг, как се хвърляхме в колите с вдигнати ръце
Видял! - Та така значи!
А обществото какво иска? Ти от чие име говориш? Кого заплашваш?
Докато съм тук, докато служа тук,
ще успявам, използвайки всички възможности.
Мога да рискувам себе си, но не и хората.
Откъде сте се научил да мислите така? От кого?
Не знам, аз книги не чета.
Пробвам понякога, но не намирам сили да мина петата страница - доскучава ми.
Винаги сам съм решавал проблемите.
Точно така, както ви ги и представих.
Лех, а интелектуалците?
Бог да ни спаси от интелектуалците и селяните!
Значи сега вие ме питате защо ги държа всички тези
професори , доценти, експерти-съветници?
Защото знам, че ако ги бях държал на дистанция,
щяха да почнат да копаят земята като къртици.
И биха си проправили свой път през тунела. По-лесно е да се каже,
"влезте моля, настанете се". Да не говорим пък за това,
че това са хора интелигентни, а интелигентите са винаги удобни.
И което е важно. Важно е да нямаме комплекси като тях.
А аз такива и нямам. И знаете ли защо?
Защото на тях им трябва много време, за да разберат обичайни неща.
Стоят, обсъждат, и след 5 часа стигат до този
същият извод, до който стигам аз за 5 секунди.
Това май не го разбрахте, а?
Не, защо?
Понякога оставам с такова впечатление.
А истина ли е, че сте хвърлили хиджаба в лицето на Аятолах Хомейни?
Да, това е истина.
Лех, а не Ви ли е страх от съветските танкове? Или от полските?
Не, не, не!
Над това даже и минута не се замислям!
Но защо ми говорите все такива противни неща?
Няма да има съветски танкове!
13 декември, 1981 година
Партийният секретар и воевода.
Очаквах го това.
Забивате последния гвоздей в ковчега си.
Имаме препоръка да ви заведем, тоест да ви поканим на разговор.
Добър вечер, пани Данута. Много се извиняваме.
Въведено е военно положение.
Вземаме мъжа Ви във Варшава за да си поговорим.
Никъде не тръгвам. Ще тръгна само, когато пуснете хората.
Лека ви нощ.
Е, значи, започна се.
Какво ще стане? - Ей-сега ще се върнат.
Събрала съм ти малко от твоя багаж.
За всеки случай.
Отворете! Иначе ще разбием вратата. Бързо!
Трошете!
Аз пък няма да отворя.
Ще отворя, когато се върнат онези двамата.
Данута, недей да те е страх, може да отнеме и повече от година.
Мен от нищо не ме е страх.
Лешек? - Какво?
А ако бях почнала да ме е страх, тогава какво?
Ако бях почнала, то трябваше за мен, за теб, за децата, за всички.
Мен от нищо не ме е страх, Лешек.
Въобще.
Ти Дануся, си смела жена. - Защото знам, че. . .
Отворете, пан Лех!
Дануся, отвори! Събуди децата.
Нека видят как "народната власт" прибира баща им.
- Може ли да вляза? Имате чувство за хумор.
Дръжте се добре. Защото майка ви няма да може да се оправи с всички вас.
Богдане, и това да ти е за последно, ясно?
Тате, а ти къде отиваш?
Ще се върна!
Пани Дануся, моля.
Само едно нещо, Дануся. Хората ще се отвърнат от теб.
Знам какво казвам. Хората са си хора.
Аз съм за Вас.
Пак ли ще ме питате дали искам да си намеря работа?
Генерал Войчех Ярузелски: Граждани и гражданки на Полската народна република!
Днес се обръщам към вас като войник, и като ръководител на полското правителство.
Родината ни се оказва пред пропаст. . .
Държавните структури отказаха да работят.
Всеки ден умиращата ни икономика ни нанася все нови и нови удари.
Но нашият войник е с чисти ръце.
Няма друга цел, освен благото на народа ни.
Армията няма да замести обичайните механизми на социалистическата демокрация.
Анархията е отрицание и враг на демокрацията.
Ние се стремим към "Велика" Полша - велика сама по себе си,
с достиженията, културата, и положението си в Европа.
Единственият способ за достигане на тази цел е социализмът, приеман от обществото.
Докато ние сме живи, Полша няма да загине.
А ако бях изкрещял на хората тука, че вие незаконно карате
похитения от комунистите Лех Валенса?
Но, моля.
Пътна проверка. - Хора!
Аз съм Лех Валенса, комунистите ме отвлякоха!
Ти, кучи сине. Всичко туй е заради теб! Излизай!
Курва!
Овен, ще трябва да направим свиня от теб!
Искате ли да излезете?
Пан Лех, виждате и сам. Не е така лесно да се управляват поляците.
Арламов, 11 май 1982 година. Границата между Полша и СССР, недалеч от Пшемисъл.
Къде сме?
На Изток!
Разпиши се за получаване на доставката.
Наш, или руски? - Руски, майка му.
Бре, ако теб те очистят, ще идем зян с теб и ние,
за да не оставят свидетели. Да побързаме!
Песента: "Мъртва година" / - Нижат се жестоки дни.
- А надеждата умира.
- Вече никой не гледа към миналото.
- Но и "утре" никой не вижда.
- Мъртва година.
- Още една мъртва година.
- И опак мъртва година.
Пан Валенса, Вие сте вече труп.
Всичките Ви приятели или минаха на наша страна, или
си седят у тях, в най-добрия, случай насрали се от страх.
Повечето от хората на Политбюро считат, че с Вас въобще
не си струва да се разговаря, и че вие вече нямате никакви сили.
Че сега Вие, извинете за израза, сте обикновена отрепка.
В Политбюро са разглежда резолюция, която бих нарекъл "чешки модел"
танковете ще постоят на улицата, а Вие ще поседите тук.
18 години.
Но лично аз бих искал да Ви дам последен шанс.
Ще излезете по телевизията, ще погасите стачката. . .
А, значи все пак стачка имало. . .
Ще се извините за "Солидарност".
Настоявам контакт със съветниците си.
Пан Валенса, нали знаете, че нашите приятели в страната, където слънцето
не се издига, си задават въпроса за необходимостта въобще да сте жив.
Е, тогава ще трябва да ме причислят към светците.
Скучно е тук. Елате тук, да похапнем заедно.
Какъв е проблемът? Моля на масата!
Имате жена и деца, нали?
Не, аз съм ерген.
Ако отровят Вас, това ще е малка загуба за Полша. Да Ви е сладко.
Военното положение е спряло онези, които се стремяха да разпалят гражданска война.
13 декември беше шок за всички, но без съмнение,
предотврати настъпването на още по-опасни събития
. Никой не посрещна това без ентусиазъм, а болшинството и с разбиране,
отново се възроди надеждата за спокойна перестройка на дерегулираната икономика.
Говори радио "Свободна Европа", гласът на свободна Полша.
На празника 3 май "Солидарност" организира
манифестации в големите полски градове. С помощта на ОМОН властите
брутално подави всички тях, използвайки
сълзотворен газ и водни струи. Има много ранени.
Пан Валенса?
Какво? - Пан Валенса?
Хайде моля, по-конкретно! За какво съм интерниран?
За какво говорите?
Вие въобще не сте интерниран!
Да, а в качеството на какъв съм тук?
Вие сте гост на правителството.
Официално. - Гост ли?
Тоест мога и да си тръгна? Довиждане.
Вие ще излезете по телевизията и ще осъдите стачките. Ще се извините за "Солидарност"
И ще се съгласите да влезете в ръководството на новия работнически профсъюз.
А ако не се съглася? - Какво?
А какво ще стане, ако откажа?
Това няма да го допуснем.
Ключът към свободата е в ръцете Ви.
Да, или не?
Вие не приличате на политик. - А аз и не съм политик, електричар съм.
Довиждане!
Песента "Война" / - Война, маршируват робите!
- Война! Ще ви преследват!
- Война! Ще ви убиват.
- Война! Ще ви изтребват!
А това пътуващ олтар ли ще бъде? - Полеви, синко, полеви.
А вие, момчета, не искате ли да вземете участие в светата литургия?
Бихме искали, но нямаме време. Трябва да Ви следим.
Да пребъде Исус Христос. - Завинаги.
Боя се, сине мой, че това ще е последното ми посещение.
Това би трябвало да е наказание за теб. На Мазовецка и Геремка
реагират като дявол на света вода. Искат да Ви изолират. От всички.
Умолявам те, сине мой. Премисли и напиши молба до генерал Ярузелски.
За да те пусне. Ти си нужен на полския народ.
Аз не съм го молил да ме затваря. И няма да го моля да ме пусне.
Нищо срамно няма в това. Даже Светият Отец - Папата изпрати списък на генерала.
Не, не, и не!
Е, наистина генералът не му отговори.
Писмо от Дануся.
Носа ти енцикликата "Трудейки се" от Папата.
Би било добре да я прочетеш. - А 'що ми е да я чета?
Аз с всичко, което прави Папата съм съгласен.
Сине мой, боя се, че с болка на сърцето ще трябва да ти съобщя още нещо.
Това е папката на Лех Валенса. Агент от службите за безопасност.
По време на трагедията, разиграла се през декември, 1970, и при последващите събития,
е предавал информация в СБ за своята колежка Анна Валентинович. . . .
И ето още и тука. . . .
Сред задачите му била и тази - за подготовка на почвата
за въвеждане на военно положение в работническите среди. . .
Спокойно, сине мой.
Тези доноси, както предполагат, са били написани от
от дейци на "Солидарност", целейки провокация.
Пуснали са слухове не само в страната,
но даже са ги подхвърлили и в посолството на Норвегия.
Погребението на Леонид Брежнев в СССР 15 ноември 1982 година
Почина Леонид Брежнев. Лех Валенса е освободен от интерниране.
Татко се връща.
Пуснали са татко.
Нещо май са празни улиците. - 3 часа е. Хората трябва да са рано на работа.
Искаха да тръгнат рано, но нямаше транспорт.
Без майтап. Добре, че не ми казаха да тръгна пеш.
Идва, идва!
Песента: "Всичко ще се оправи" / - Всичко ще се оправи,
- Всичко ще е нормално.
- Всичко ще е прекрасно,
- Всичко ще е нормално.
- Кръжеше тъмната тълпа
- протягайки ръце,
- И бяха още малко,
- и ставаха все повече
Сега той е мой!
Ще напишем "ТИФ" и ще го окачим на вратата!
Е, хайде, идете да видите баща си!
Колко си пораснала!
Е, хайде де, вървете!
Солидарност!
Благодаря, че дойдохте!
Благодаря ви, че не сте престанали да вярвате в "Солидарност"
Първият ми протест бе: защо ме прибират пак от къщи?
Ако не искате да идваме. . - А какво имате вие за мен?
Как я карате? - А как може да я караме?
Добре изглеждате. - Както и вие.
За Вас тръби цялата преса, особено зад границата.
По-конкретно, моля.
Навън се говори за срещата Ви с лидерите на нелегалната "Солидарност".
Номерът на делото, и ще поговорим.
А Вие срещахте ли се с тях?
В правото си съм да се срещам, с когото си искам.
А възползвахте ли се от това си право?
Мога да се срещам, или пък да не се срещам.
А имаше ли такава среща, или не?
Знаете много добре, че ме следят, по всяка вероятност около 30 човека.
Получават заплата, и трябва да знаят, къде съм и какво правя.
Дали е имало среща, или не, но нас ни интересува и вашето отношение.
А защо ме прибраха напълно незаконно от къщи?
Тоест по-конкретно? - Конкретно номерът на делото, и ще поговорим.
То е ясно, че няма да ви отговоря с кого се срещам, с кого ли не
съм се срещал, или пък, то се разбира, бих искал да се срещна.
Ако е така, тогава ще Ви разпитам като свидетел.
Ще Ви задавам въпроси, на които ще трябва да отговаряте.
Ще отговарям, или не, това си е моя работа.
Но все пак сте длъжен да дадете някакви отговори.
Длъжен, или не - това си е моя работа.
Притежава ли свидетелят информация за срещата с т. н.
временна координационна комисия на Западните агенции?
Отказвам да отговоря.
Какво е известно на свидетеля за предаването на информация чрез други лица?
Отказвам да отговоря на зададения въпрос.
Като свободен човек, имам право да се срещам
с когото искам, и да правя всичко, което искам.
Това е спорен въпрос. Затова Вие не можете да правите всичко, което искате.
Но вие нямате никакви доказателства за това, какво съм правил, как съм го правил. . .
И това е всичко, което бих искал да ви кажа по това дело.
Така ли!
С това приключваме протокола. Дата, час, и така нататък.
Да Ви прочета ли протокола преди да го подпишете?
Не, защото аз нищо няма да подпиша. Никъде не е написано. Не сте
представили и нито едно престъпване на закона и като свидетел.
Това, че съм се срещал, или пък не съм, още не е престъпление.
Е престъпление по закона. - Това не е престъпление.
Това си е Ваша преценка, и аз няма сега да я обсъждам!
След прочитането заявявам, че протоколът съответствува на дадените показания.
Същевременно заявявам, че нищо не разбирам.
И мога да подпиша онова, което заявявам, а именно че
отказвам да подпиша протокола. По каква причина ли?
Имам си правило нищо да не подписвам.
Спокойно. Спокойно. Поздравления!
Не вярвам, и няма да повярвам, докато не го чуя с ушите си.
Тихо!
Говори радио "Свободна Европа". Новините от последния час.
Лех Валенса става лауреат на Нобеловата премия за мир.
Журито на Нобеловата премия за мир. . .
Да?
Присъждайки своята награда на Лех Валенса. . .
Страхотно се радваме.
. . . тази година е решило
. . . да я използва като инструмент
в конфронтационната игра против Полша,
против социализма.
С малкия шрифт по средата.
Да, вече го повиках.
Специално теб търсят.
Да, вече повиках съпруга си.
От посолството на Норвегия.
Не, не. Решението ми е твърдо.
Не мога, защото след това няма да ме пуснат обратно.
Дануся ще дойде, тоест жена ми.
Да, това ще е най-добрият изход.
Благодаря, благодаря. И на Вас хубав ден.
Ще се оправим.
Осло. 10 декември 1983 година.
Ваше Кралско Величество!
Ваша светлост!
Достойни представители на норвежкия народ.
Известни са ви причините, заради които не мога да дойда
във Вашата столица, за да получа тази почтена награда.
Митнически контрол.
Какво декларирате? - Получих Нобелова премия и медал.
А синът получи ски.
Някакви пари? Злато?
Сребро? Кожи? - Не.
И какво търсите там сега? Пари ли? Всичко остана в Осло.
Моля гражданката на проверка за безопасност персонално. Галина?
Вървете със сътрудничката ми.
Свободна ли си? Тогава да вървим!
В съответствие с правилата за митническа проверка, ще бъдете подложена на
персонален оглед. Имате ли нещо у Вас, което да не сте декларирали?
Не. Нищо нямам.
Моля. Извадете всичко от джобовете си.
Тате, а мама кога ще си дойде?
Сега си идва.
Достатъчно ли е?
Моля, снемете си и бельото.
И пликчетата.
Моля, клекнете.
Хора, идват си!
Мама си идва!
А 'що толкова дълго? Мислех, че цялата ще пресъхна!
Правиха ни персонална проверка, тате.
Лешек, вземи куфарите. - Хайде, да вървим!
А аз мислех, че е на Ясна Гура. Да поблагодарим на Дева Мария и да измием Нобел'а във вода.
Добре. - Хайде, да вървим!
Пропуснете ни. Дайте път.
Защо ме карате да ви говоря всичко това? Главата ме заболя вече.
Тя и мен ме боли.
Народът искаше да се взриви като бомба. Но аз знам как да го удържа.
Срещу договора. Без нетърпение.
Лех, последен въпрос. Казахте, че ако това правителство падне, то
"Солидарност" трябва да го смени, а Вие ще трябва да вземете ситуацията в ръцете си.
Точно така казах!
А не се ли майтапите? Вярвате ли, че ще можете?
Да, аз вярвам в това.
А вярвате ли, че партията при комунистическия режим
би признала поражението си?
А какъв друг изход би имала, ако правителството на Ярузелски падне.
Днес говорим така, но ще видим утре.
А какво биха казали Съветите на това?
В това точно е и проблемът.
По тази причина говоря за възможност, в която не вярвам, фантастична възможност.
Благодаря, Лех.
Благодаря. - Благодаря и на Вас от все сърце.
Приятно беше да прекараме времето си с Вас.
Дори в края на краищата да удвоихте главоболието ми.
Успех, Лех.
Солидарност! Солидарност!
След много години борба, "Солидарност" под ръководството на Лех Валенса
достигна до разговор на кръглата маса с властта.
Няма свобода без Солидарност! Ние ще победим!
Варшава. 5 април, 1989 година.
Нашата страна е разрушена.
И хората на труда живеят трудно в нея.
Но не гномите (джуджетата от приказките) са виновни за това, не!
А системата, която ни е наложена.
На тази маса ние идваме от затвора,
и изпод палките на ОМОН'а,
Все пак успя да пробиеш.
С живата памет за онези,
които проляха кръвта си за "Солидарност".
Спокойно. Ще го пипнем.
Считам, че мероприятията приети на кръглата маса,
са начало на пътя към демократична и свободна Полша.
А първата стъпка по този път е,
че успяхме да се преборим за свободни избори.
Вестник "Виборча" ("Избор"): Солидарност - 8 свободни страници.
Изберете Яцек Курон/ от тима на Лех Валенса.
Не се поддавайте на заплахи.
Изборите за Сейм и Сенат през юни, 1989 година спечели "Солидарност"
Добре ли е? - Добре е.
Ето така е добре. Благодаря.
Полша откри пътя към свободата за останалите страни от социалистическия блок.
На 9 ноември 1989 година падна и Берлинската стена. Роди се новата Европа.
Господин водещ. Мистър Лех Валенса, президентът на "Солидарност".
Вашингтон, 15 ноември, 1989 година.
Той пристигна в Конгреса на САЩ както обикновен гражданин, но го приеха като държавен глава
Като символ на промяната, преобразил и Източна Европа.
Ние сме народът!
Сега други прескачат оградите, и разрушават стените.
И правят това, защото свободата е право на всеки човек.
BG. SUB by: The PathoLoGiCal ® ~ subsunacs. net ~ 2014 ~