Modul de f x patrat, d x.
Va rog terminati ecuatia pentru data viitoare.
Stiu ca multi dintre voi ati rezolvat-o la liceu, dar nu strica sa v-o reamintiti.
Multumesc, Steven.
Am notat un sistem Fourier pe tabla de pe coridor.
Sper ca macar unul dintre voi sa-i dea de capat pana la finele semestrului.
Cel care va reusi, nu numai ca imi va intra in gratii,
dar va putea avea faima si succes,
deoarece realizarea sa va fi notata si numele ii va fi tiparit
in revista de succes M.I.T. Tech.
Dintre castigatorii anteriori sunt castigatori ai premiului Nobel, ai medaliei Field.
Astrofizicieni renumiti si profesori singuratici de la M.I.T.
Asta e tot. Daca aveti intrebari...
Sunt sigur ca Tom va poate raspunde.
-Buna, Will.
-Kirsten, ce mai faci? -Bine. Tu?
-Bine. -Nu m-am intalnit cu Cathy aseara.
-Nu? -Nu.
-De ce? -Nu stiu.
-Cathy! -Ce-i?
De ce nu mi-ai dansat din buric,
asa cum faci de obicei? -Du-te naibii,
tu si blestemul tau irlandez, Chuckie.
Chiar crezi ca sunt dispusa sa-mi irosesc energia pentru chestia aia mica a ta?
-Du-te acasa si rezolva-te singur.
Mititica!
Ii lipseste un dinte, Will.
Are tenul urat. Nu prea...
In plus, e ca si cand te-ai insura cu Mobby Dick, stii ce vreau sa spun?
Doar ca nu de foarte multe ori ai ocazia sa te culci cu viitoarea sotie a prietenului tau.
Si asta nu e bine. Unde pleci?
-Trebuie sa plec. -Pe naiba, trebuie sa pleci. Ce, e ora 10:00?
Nu, sunt obosit.
Blestemul irlandez?
Habar nu are. Nu exista nici un blestem irlandez.
Nu mai da asa!
Nu mai acoperi placa! Ce alegi?
O sa fii pedepsit pentru asta, stii?
Crezi ca mi-e teama de tine? Acoperi prea tare placa aia.
Auzi, Casey joaca la Harvard saptamana viitoare. Ar trebui sa mergem acolo.
-Si ce sa facem acolo? -Nu stiu.
O sa enervam niste pusti inteligenti. Probabil ne vom integra perfect.
Golanu� dracu!
-Hei, ce s-a intamplat? Esti nervos? -Hai!
Hai, hai. Asa.
-D-l profesor Lambeau? -Da?
Sunt la cursul dumneavoastra de teorie aplicata. Ne-am adunat cu totii in corpul de matematica si stiinte.
-Vino incoace. Este sambata.
-Dar poate vrei sa bem ceva impreuna diseara. -Poate.
Nu am mai avut rabdare pana luni, ca sa aflam.
-Ce sa aflati? -Cine a demonstrat teorema.
E corect. Cine a rezolvat-o?
-Jack? -Nu, nu eu.
-Nemesh? -In nici un caz.
-Hai, Joey, acum. -Billy, atentie la McNamara!
Hai, baiete!
-Joey, trage tare! Tare! -La naiba!
Lanseaza in jos, Mac! Asa trebuie sa procedezi! Inca doua, Mac.
Hei, Morgan, cine e fata in pantaloni cu dungi? Are un fund apetisant.
-Da, e ca lumea. -Cine e tipul care e cu ea?
O, porcul ala. Nu-l suport. Will il cunoaste.
Da, il cunosc. E Carmine Scarpaglia.
-Tipul ala ma batea de ma snopea cand eram la gradinita. -Tipul ala?
Da.
Da-o-n colo. Hai sa mancam ceva.
-Ei, Morgan, doar nu ai de gand sa vorbesti cu ea? -Las-o naibii.
-As manca ceva bun. -Sa mergem la Kelly's.
Morgan, nu am de gand sa merg la Kelly's doar pentru ca-ti place de fata de la bar.
-E doar un ocol de 15 minute. -Ce naiba sa facem altceva? Nu avem 15 minute la dispozitie?
Un burger dublu.
Un burger dublu
Burger dublu.
Chuck, eu am cerut un burger dublu.
Taci, naibii, din gura! Stiu ce ai comandat. Doar am fost acolo.
-Atunci da-mi sandviciul ala odata! -Cum adica, sandviciul tau! Eu l-am cumparat.
Morgan, cati bani ai la tine?
Am spus ca o sa schimb cand imi iau inghetata.
Am spus asta cand am oprit. Da-mi sandviciul si nu ma mai toca la cap.
Bine, atunci da-mi cei 16 centi pe care ii ai acum.
Bine, atunci punem sandvisul tau la pastrare. Il punem aici pentru tine.
Si o sa iti fac program. Vei veni zilnic cu sase centi.
-Pana la sfarsitul saptamanii, o sa-ti primesti sandvisul. -Chiar ai de gand sa fii asa magar?
Da' ce sunt eu, cel ce ofera sandvisuri? Cred ca ar trebui sa-ti deschizi o linie de credit.
Tot asa cum ati cumparat si canapeaua...
Iti amintesti cum a pus mama ta deoparte cate 10 dolari pe zi, timp de un an?
Si in final si-a cumparat canapeaua. In stil Rent-a-car.
-Bine, acum pot manca si eu? -Tine-ti sandviciul!
-Stai putin, Chuck.
-Incetineste. -Ce s-a intamplat?
-Inca nu stiu. -Hei, fatosule!
-Da, tu, fatosule.
-Taci, naibii, din gura. -Pleaca de aici. -Ce te preocupa?
De ce nu ma pupi in fund?
L-am vazut pe tipul ala acum 15 minute. Trebuia sa-l fi batut atunci. Acum mancam.
-Taci, Morgan, vii si tu. -Ba nu. -Ba da.
-Nu vin. -Taci din gura, Morgan.
Asculta-ma. Daca nu iesi in 2 secunde,
dupa ce termin cu aia, tu urmezi.
Carmine, sunt eu, Will. Iti amintesti, am fost colegi la gradinita.
-Drace, hai sa mergem, omule. -Calca-l pe cap.
Da-l cu fundul de pamant. Opreste-l.
Mori, ticalosule.
-Carter! -Haide!
Will, Will, haide.
Will, vino. Hai sa mergem. Sa mergem.
Usor, fratioare, usor.
Salut, baieti, multumim ca ati venit. -Veniti incoace.
Fir-ar sa fie.
Mi se pare mie, sau numarul studentilor mei a crescut considerabil?
Ei bine, nici chiar in visele mele cele mai indraznete...
nu pot crede ca ati venit aici cu totii pentru a-mi audia cursul.
Ci mai degraba, pentru a afla identitatea misteriosului magician al matematicii.
Asa ca fara alte vorbe, inainteaza, mare maestru pentru a-ti lua premiul.
Regret ca imi voi dezamagi spectatorii, dar...
se pare ca azi nu va avea loc nici o demascare.
Totusi, am discutat impreuna cu colegii mei...
si am mai scris o problema pe tabla,
a carei demonstratie ne-a luat mai mult de doi ani.
Asa ca ascultati... am aruncat manusa,
dar studentii au raspuns, si au raspuns corect.
Salut, cand e audierea?
Saptamana viitoare.
Ma scuzati.
-Ce faci acolo? -Ma scuzati.
E munca unor oameni acolo. Nu e locul unde sa faci graffiti.
-Nu pleca asa cand vorbesc cu tine! -Du-te naibii!
Ei, faci pe desteptul? Cum te numesti?
O, Doamne.
Se pare ca e corect.
Will, cat de retardat trebuie sa fii ca sa-ti pierzi slujba aia?
Adica, trebuie sa fie foarte greu sa plimbi matura aia de colo-colo.
Mitch, tu ai fost dat afara dintr-o astfel de slujba.
M-au dat afara pentru ca s-au facut restructurari.
Da, au micsorat numarul de retardati care lucrau acolo.
Taci. Habar nu ai despre ce vorbesti.
Cel putin eu am o slujba, e clar?
-De ce te-au concediat, Will? Spune. -S-au facut restructurari.
-Poate ca unchiul meu te-ar putea angaja. -Poate face asta?
Glumesti! Te-am intrebat ieri daca pot obtine o slujba
Si ieri ti-am spus ca nu.
-Ce faci, Casey? -Ce faci, Case? -Ce faci Big Case?
Sa stam acolo.
Bine. Hai.
Dar e un... un bar al celor de la Harvard, nu-i asa?
Credeam ca aici sunt ecuatii si alte de-astea pe pereti.
Un pahar din cea mai buna bere pe care o aveti.
Luati o pauza. Trebuie sa le salut pe puicutele alea de la bar.
-Sa le vrajesc. -Adu-ne si noua putina potiune.
-O, salut! Salut.
-Salut, ce mai faceti? -Bine.
-Deci, domnisoarele... -Vii des aici?
Daca vin aici? Da, vin.
Vin aici, asa, din cand in cand.
-Invatati aici? -Da.
-Da, asta e. Cred ca te-am vazut la un curs. -Zau, la ce curs?
-Istorie. -Posibil.
Da, cred ca asta a fost.
Nu trebuie neaparat... poate ca nu-ti mai amintesti de mine. Stii, imi place aici.
-Nu inseamna ca daca vin aici sunt un geniu. Sunt doar foarte destept. -Salut.
-Salut, ce faci? -Bine. Tu?
Ce curs zici ca era?
-Istorie. -Da.
Doar istorie? Inseamna ca era un curs general.
-Da, asa era. Un curs general. -Corect.
Ar trebui sa verifici. E un curs bun. Ar fi o ora interesanta.
-Cum ti s-a parut cursul? -Sincer...
-...lectia mi s-a parut oarecum, elementara. -Elementara.
-Fara indoiala, asa a fost. -Da.
Imi amintesc ora aceea.
A fost chiar intre pauza de dimineata si cea de pranz.
Clark, de ce nu ne lasi in pace?
-Stai linistita. -De ce nu ne lasi in pace?
-Dar, ma distrez cu noul meu prieten. -E vreo problema?
Nu, nu, nu, nu. Nu e nici o problema.
Speram doar ca ai putea sa ma lamuresti in legatura cu evolutia...
economiei de piata in coloniile din Sud.
Parerea mea este ca inainte de Revolutia Economica, modalitatile economice,
in special in coloniile din Sud,
pot fi caracterizate in special ca si...
-Agricultura pre-capitalista. -Asculta aici...
Sigur ca asta este parerea ta. Esti student in anul intai.
Tocmai ai terminat de citit istoria marxista... probabil pe Pete Garrison.
Vei fi convins de acest lucru pana luna viitoare cand il vei citi pe James Lemon.
Atunci vei vorbi despre Virginia si Pennsylvania si
economia lor antreprenoriala si capitalista pana in 1740.
Si asta va dura pana anul viitor. Atunci vei cita din Gordon Wood,
si vei vorbi despre utopia pre-revolutionara
si efectele pre-capitaliste ale mobilizarii militare.
De fapt, nu voi face asta,
deoarece Wood subestimeaza foarte tare impactul...
Wood subestimeaza foarte tare impactul diferentelor sociale
generate de bogatie, in special bogatia mostenita.
Ai citit asta in cartea lui Vickers "Activitatea in Essex", pag. 98, asa e?
Si eu am citit-o. Ai de gand sa plagiezi toata cartea?
Sau ai si vreo parere pur personala in aceasta problema?
Sau poate asa procedezi? Intri intr-un bar. Citesti cateva pagini dintre-o carte...
si apoi pretinzi ca sunt gandurile tale,
propriile tale idei? Ca sa impresionezi niste fete? Ca sa-l pui pe prietenul meu intr-o situatie proasta?
Partea trista la tipii ca tine e ca, probabil, peste 50 ani,
vei incepe sa gandesti cu propriul tau cap.
Si vei ajunge la concluzia ca exista doua lucruri sigure in viata...
Unu: "Nu face asta".
Doi: ai aruncat 150.000$ pentru studii,
cand ai fi putut citi tot ce sti, in articole de 1,5 dolari, la biblioteca publica.
Da, dar eu voi avea o diploma,
pe cand tu ii vei servi pe copiii mei cu cartofi prajiti in drumul lor catre partia de schi.
Poate ca, dar cel putin eu voi fi original.
Daca ai vreo problema cu asta, putem iesi afara, sa o rezolvam.
Nu, omule, nu e nici o problema. E in regula.
-E in regula? -Da.
-In regula. -Pe naiba, e in regula.
Acum ce parere ai de mine?
Prietenul meu e destept foc.
Sunt doar de trei minute in locul asta si deja dau de un tampit.
Asta e.
-Imi face placere sa te cunosc. -Totul era in regula.
Era gata sa se termine totul, cand Chuck... Billy l-a insultat pe unul dintre ei,
cea mai tare fata a zis ca parul imi sta aiurea si ca sunt putin cam gras,
si eu ma simteam ca naiba.
Am vorbit prostii.
-Buna.
-Esti un idiot. -Cum?
Esti un idiot. Stau acolo de peste 45 de minute
asteptand sa vii si sa vorbesti cu mine.
Dar deja am obosit, si trebuie sa merg acasa.
Nu mai puteam sta acolo asteptandu-te.
-Eu sunt Will -Skylar.
-Apropo...
tipul ala de acolo... clona lui Michael Bolton,
Nu era cu noi, de fapt.
-Stiu. Asa mi s-a parut si mie. -Bine. E in regula.
Ei bine, trebuie sa plec.
Trebuie sa ma trezesc devreme si sa mai irosesc niste bani pe educatia mea costisitoare.
-Nu, nu m-am referit la tine. -E in regula.
Uite numarul meu de telefon. Poate iesim candva impreuna, la o cafea.
Da, bine. Poate ne intalnim sa mancam niste caramele.
-Ce vrei sa spui? -Daca te gandesti bine,
e la fel ca si cum ai bea o cafea, -A, da. da.
Bine.
-Du-te naibii! -Du-te tu!
-Uite-l pe domnisorul ala cu excursia lui la schi. -Stati putin.
Ar fi trebuit sa-i fi ars cateva.
Iti plac merele?
-Da. -Da?
Ei bine, am un numar de telefon. Asta cum iti place?
Vino.
Scuzati-ma. Biroul Administratiei?
Da. Ce doriti?
Doresc numele unui student care lucreaza aici.
-Nu e nici un student angajat aici. -Va rog sa verificati.
Este un baiat care lucreaza in cladirea mea.
-E cam asa de inalt. -Care e cladirea dumneavoastra?
-Doi. -Doi. Corpul doi.
-Daca s-a furat ceva, ar trebui sa stiu. -Nu, nu e vorba de asa ceva.
Trebuie doar sa stiu cum il cheama.
-Nu va pot da numele lui decat daca aveti o reclamatie. -Dansul e profesorul Lambeau.
Si acesta e profesorul Hayes.
Tom, te rog.
E foarte important. Va rog.
Will nu a venit azi la lucru.
A primit slujba asta prin ofiterul sau. Il puteti suna pe el.
-Ofiter? -Da, ocuparea fortei de munca de catre delincventi.
Multumesc.
Idiotule.
Exista un precedent, domnule judecator, din anul 1789,
prin care acuzatul poate invoca auto-apararea impotriva unui agent guvernamental,
daca acel act este considerat drept o actiune impotriva tiraniei, o aparare a libertatii.
Domnule judecator, Henry Ward Beecher,
in "Proverbe din Plymouth" din 1887 a spus... -1887?
-Scuzati-ma. -Suntem in secolul 20.
-O sa transforme totul intr-o gluma. -Am dreptul sa vorbesc in apararea mea, domnule.
conform Constitutiei Statelor Unite.
-Nu-mi vorbi mie de Constitutie. -Aceasta imi garanteaza libertatea.
"Libertate", in cazul in care ati uitat, este dreptul omului sa respire.
Si cand nu poate inspira suficient, inseamna ca legile sunt prea dure.
-Fara libertate omul este o sincopa. -Omul este, o ce?
-Idem, domnule judecator. -Tinere, e randul meu.
Stau aici de zece minute si ma uit in dosarul tau.
Nu-mi vine sa cred. Iunie '93, atac la persoana.
Septembrie '93, atac la persoana.
Furt de autoturisme in februarie '94,
cand se pare ca ti-ai sustinut singur apararea si ai castigat citand
"dreptul proprietatii comune asupra cailor si carutelor" din 1798.
O gluma. In ianuarie '95 te-ai dat drept politist.
Mutilare, furt, opunere de rezistenta. Toate castigate.
Stiu de asemenea ca ai stat in cateva case de copii.
Statul te-a mutat din trei din acestea, din cauza batailor pe care le-ai primit.
Stii, poate altui judecator i-ar pasa, dar ai lovit un politist. Te inchid.
Motiunea de eliberare se respinge. Cautiunea este de 50.000$.
-Multumesc.
Ridicati-va.
-Alo? -Skylar?
-Da. -Will la telefon.
-Cine? -Will.
Stii, tipul acela bine si amuzant pe care l-ai cunoscut aseara la bar.
Nu-mi amintesc sa fi cunoscut pe cineva care sa semene descrierii, cred ca mi-as aminti.
Bine, m-ai prins. Sunt tipul acela urat, respingator, fara dinti,
care s-a legat de tine si nu te-a lasat in pace toata seara.
-O, Will, imi amintesc.
Ce faci? Chiar ma intrebam daca o sa ma suni.
-Da, uite, ma intreb... -Ce e, puisor?
-Stai o secunda. -Ce faci? Vrei sa te dai la mine?
-Herve, te tin minte de la inchisoarea pentru minori. Ce faci? -Ce faci?
Da, scuza-ma.
Ma gandeam ca poate ne putem intalni saptamana asta,
-la o cafea. Poate mancam si niste caramele. -Suna grozav.
-Da? -Da, desigur. Unde esti?
De fapt, incerc si eu marea cu degetul,
dar nu cumva esti studenta la Drept?
-Stai jos. -Multumesc.
Mi-a facut placere sa stam de vorba.
Tu ce naiba vrei?
Sunt Gerald Lambeau.
Profesorul pe care l-ai dat naibii.
Ei bine, si ce naiba vrei?
Am vorbit cu judecatorul si a fost de acord sa te elibereze, sub supravegherea mea.
-Zau? -Da.
-Cu doua conditii. -Care?
Prima conditie este sa te intalnesti cu mine in fiecare saptamana.
-Pentru ce? -Ca sa verific daca lucrezi,
daca aprofundezi
matematica combinatorie,
matematica numerelor finite.
Suna groaznic.
Si a doua conditie este
sa te vada un terapeut.
Am obligatia sa prezint rapoarte ale acestor vizite.
Daca nu te conformezi cu vreuna din aceste conditii, ti se va prelungi pedeapsa.
Bine. Accept partea cu matematica, dar nu am de gand sa merg la nici un terapeut.
Nu crezi ca e mai bine decat sa-ti petreci timpul in inchisoare?
Am citit cartea dumneavoastra, si "Mike" avea aceleasi probleme
pe care le avea si "Chad", brokerul.
Ai perfecta dreptate. Ai sesizat exact. Foarte bine, Will.
-Foarte bine -Multumesc.
Will, presiunile...si nu vreau sa le judec,
nu le etichetez,
dar sa stii ca iti distrug potentialul.
Fara smecherii, fara fite, fara glume.
Aveti dreptate. Stiu.
Nu o sa scapi asa de usor. Haide, Will. Incearca.
-Bine, vreau sa spun ca fac unele lucruri. -Ce? Ce fel de lucruri?
Fac lucruri care... stiti, ma ascund de oameni.
-Te ascunzi, zau? -Nu, nu, vreau sa zic ca... merg in anumite locuri si interactionez.
-Serios? In ce fel de locuri? -In anumite baruri.
Mai spune. E bine asa. Da. Ce fel de baruri?
Asa cum e Fantasy.
Fantasy. E bine. Mai spune.
Stiti, cand intru acolo, muzica...parca ma invaluie.
E ca si muzica house. E asa...bum, bum.
-Si incep sa dansez. -Bum, bum, bum. Da
Este asa de...
Da.
Ti se pare greu sa ascunzi faptul ca esti homosexual?
Ce vrei sa spui? Cum?
Uite ce e, acum doua secunde erai gata sa te dai la mine.
Sa ma dau? Esti...
Imi pare foarte rau ca te dezamagesc.
Asculta, nu ma deranjeaza. Nu-mi pasa daca esti pe partea cealalta.
Ce vorbesti...pe partea cealalta? Despre ce naiba vorbesti?
O teorema dificila este ca o simfonie.
Este foarte erotica.
Sa apelezi la altcineva. Eu nu ma descurc.
Multumesc, Henry.
-Henry. -Buna, Gerry.
Stii ceva? Nu mai fac acte de caritate.
-Pur si simplu... nu merita. -Ce s-a intamplat?
Saptamana viitoare am o emisiune la postul national de televiziune.
Adica, nu am timp sa vorbesc cu tine, dar-mi-te cu narodul ala de acolo.
E absolut nebun, asta e.
Henry.
Bine, esti in patul tau, Will.
Cati ani ai?
Sapte.
Ce vezi?
E ceva in camera mea.
Ce anume?
Este ca un...un chip. Se apleaca asupra mea.
Esti intr-un loc sigur, Will.
Ea... ma atinge...
Unde te atinge?
Ma atinge acolo jos,
si am emotii.
Nu trebuie sa ai emotii, Will.
Incepem sa dansam, si dansam...
E minunat...
pentru ca putem face...
dragoste inainte de a apune soarele.
-Imi pare rau, Rick. -Am lucruri mai bune e facut.
Hai! Un singur dans!
Chiar m-ai hipnotizat, stii?
-Pentru numele lui Dumnezeu, Will. -Ce e? Intelege. El a plecat. Nu poti da vina pe mine.
-Ti-am spus sa cooperezi cu acesti oameni. Uita-te...
-...In ochii mei. -Termina, Will.
Nu am nevoie de terapie.
-Ajunge. Iesi afara!
-L-am sunat azi dimineata pe Mel Weintraub, sa vedem... -Ce rost are?
Ce intentionati sa faceti?
Ar mai fi cineva. -Cine?
A fost colegul meu de camera in colegiu.
Increderea. E foarte importanta intr-o relatie.
E de asemenea foarte importanta intr-o situatie clinica.
De ce e increderea cel mai important lucru
in relatia cu un client?
Maureen, lasa joaca o clipa si fii atenta.
-Vinnie.
Pentru ca...
Increderea este... Increderea este viata.
O cugetare foarte adanca. Multumesc, Vinnie.
Data viitoare, sa-ti iei notitele de la fratele tau.
Daca un pacient nu se simte in siguranta pentru a avea incredere in tine, nu va fi sincer cu tine.
Si atunci nu are nici un rost sa incerci sa-l vindeci
Adica, daca pacientul nu are incredere in tine, nu se va culca cu tine niciodata.
Acesta este scopul oricarui bun terapeut. Prinde-l cat e vulnerabil.
Asta e motto-ul meu.
E bine, vad ca acum sunteti din nou cu totii atenti. Ma bucur.
-Buna, Sean. -Buna, Gerry.
Doamnelor si domnilor, suntem in prezenta unui om deosebit.
Profesorul Gerald Lambeau, castigatorul medaliei Field pentru matematica combinatorie.
-Buna ziua. -Stie cineva ce este medalia Field?
E ceva deosebit. Este ca si cum ar lua premiul Nobel pentru matematica.
Doar ca aceasta medalie se acorda o data la patru ani. Este un lucru deosebit.
Este o mare onoare. Bine, ajunge pentru astazi.
Multumesc. Ne vedem luni. Vom vorbi despre Freud.
Despre cum folosea cocaina cat sa omoare un cal. Multumesc.
-Ce mai faci? -Ma bucur sa te vad.
Si eu ma bucur.
-Cred ca am ceva interesant pentru tine. -Da?
Ce, ai adus sange si urina? Despre ce e vorba?
De ce nu ai venit la reuniunea de clasa?
Am... fost ocupat.
-Ti s-a simtit lipsa. -Serios?
-De cand nu ne-am mai vazut? -Dinainte de moartea lui Nancy.
Da, imi pare rau.
Eram la Paris. La o conferinta.
Am primit cartea ta postala. A fost un gest frumos.
-Vino incoace. -Asa se pune la podea.
Hei, ce s-a intamplat? Li s-a facut mila de tine?
Am iesit sub supraveghere si de doua ori pe saptamana am "sedinta".
E o gluma. Esti un tip tare. Hai, Morgan. Preda-te.
Hei, Bill, lasa-l. O sa pierdem meciul.
-Am un program plin. Sunt foarte ocupat. -Sean, Sean.
Baiatul asta e incredibil. Nu am cunoscut pe nimeni ca el.
Ce il face atat de deosebit, Gerry?
-Ai auzit vreodata de Ramanujan? -Da, da. Nu.
Era un barbat. A trait acum peste 100 de ani. Era indian.
-Indian cu semn in frunte. nu cu pene. -Nu avea pene, da.
Locuia intr-o coliba undeva in India.
Nu avea nici o educatie.
-Nu avea acces la lucrari stiintifice. -Cafea?
-Dumneavoastra, domnule? -Putin.
Dar a dat peste o carte veche de matematica,
si dintr-un simplu text a reusit sa extrapoleze teorii
care le-au dat batai de cap matematicienilor ani de zile.
Da. Fractii continue. A scris,
-Le-a trimis lui Hardy la Cambridge. -Da, Cambridge. Da.
-Si imediat Hardy a recunoscut maretia acestei lucrari
si l-a adus in Anglia, si apoi au lucrat impreuna ani buni,
si au creat unele dintre cele mai extraordinare teorii din matematica.
Acest Ramanujan,
geniul lui a fost unic, Sean.
-Ei bine, baiatul asta e exact ca el.
Dar e... un pic defensiv.
Am nevoie de cineva care sa ajunga la sufletul lui.
-De exemplu eu? -Da, tu.
-De ce? -Pentru ca aveti amandoi cam acelasi trecut.
-Ce trecut? -Sunteti din aceeasi zona.
-E din Sud? -Da.
Baiatul genial din Sud.
-La cati psihiatrii l-ai dus inaintea mea? -La cinci.
-Stai sa ghicesc. Barry? Henry? Si Rick? -Da, da.
-Sean, te rog, accepta sa-l vezi o data pe saptamana.
Te rog.
E ca la jocul de poker cu pustiul asta. Nu-l lasa sa-ti vada cartile.
Daca ti-ar gasi cartea, ti-ar citi-o probail.
Ii va fi greu sa o gaseasca.
-Buna, Will.-Buna.
El e Sean Maguire. Will Hunting.
Ce mai faci?
-Da. Hai sa incepem. -De acord.
Sunt plin de energie. Sa inceapa cura de vindecare.
-Vreti sa ne lasati singuri? -Da, te rog, Tom.
Si tu, Gerry.
Da, desigur.
-Ce mai faci?
De unde esti din Sud?
-Imi place cum ai decorat incaperea. -Multumesc.
Cumperi toate cartile astea una cate una,
sau trimiti dupa cate un "set pentru psihiatri" care include toate volumele astea?
-Iti plac cartile? -Da.
-Ai citit vreuna din cartile astea? -Nu stiu.
-Dar din cartile astea? -Probabil ca nu.
Dar astea de pe raftul de sus? Pe astea le-ai citit?
-Da, pe alea le-am citit. -Foarte bine. Ce crezi de ele?
Nu ne-am intalnit ca sa facem recenzie de carte. Sunt cartile tale. De ce nu le citesti tu?
Le-am citit, nu am avut incotro.
-Probabil ca ti-a luat mult timp. -Da, asa e.
Statele Unite ale Americii �O istorie completa�, vol. I.
Doamne. Daca chiar vrei sa citesti o carte de istorie adevarata
citeste "A People's History in the United States" de Howard Zinn
Cartea aia o sa te dea gata.
E mai buna decat "Manufacturing Consent" a lui Chomsky?
-Crezi ca aia e o carte buna? -Oamenii ca tine ma uimesc.
Cheltuiti o gramada de bani pe cartile astea sofisticate, va inconjurati de ele,
-dar nu sunt cartile care trebuie. -Si care sunt cartile care trebuie, Will?
-Cele care-ti ridica parul maciuca. -Da, eu nu mai prea am mult par.
Mai bine ti-ai baga tigara aia undeva.
-Probabil ca ti-ar face mai bine. -Da, stiu.
-Nu se potriveste cu exercitiile de Yoga. -Faci fitness?
-Dar tu, ridici greutati? -Da.
-Nautilus? -Nu, libere.
-Serios? Libere? -Da.
-Da? -Chiar asa.
-Cat ridici? -285. Tu cat ridici?
Tu ai pictat asta?
-Da. Tu pictezi?
-Sculptezi? -Nu.
Iti place arta?
-Iti place muzica? -Asta e o porcarie.
Spune-mi ce crezi cu adevarat.
Amestecul linear si impresionist face compozitia sa para confuza.
Este totodata o imitatie a lui Winslow Homer, doar ca are foarte mult alb in zona barcii.
Este arta. Monet. Nu e prea grozav.
-Dar asta nu ma prea intereseaaza, de fapt. -Ce te intereseaza?
-Doar culoarea. -Stii care e de fapt chestia cea mai importanta?
E pictata la numar.
E si culoarea la numar? Pentru ca ma fascineaza culorile.
-Nu zau? -Da.
Cred ca mai ai doar un pas pana cand o sa-ti tai urechea.
-Serios? -Da.
Crezi ca ar trebui sa ma mut in sudul Frantei si sa-mi schimb numele in "Vincent"?
-Ai auzit vreodata de "coaja de nuca pe o mare inspumata"? -Da.
-Poate ca tu esti aia. -In ce sens?
-Poate ca esti in mijlocul unei furtuni, o furtuna puternica. -Da, poate.
Cerul parca coboara catre tine. Valurile lovesc barca ta cu putere.
Vaslele iti scapa din mana.
Faci pe tine de frica. Te uiti cu disperare dupa un port.
Si atunci poate ca faci ceea ce trebuie sa faci ca sa scapi.
Stii, te faci psiholog.
Bingo. Asta e. Acum lasa-ma sa-mi fac meseria. Tu incepi. Haide.
-Poate ca te-ai insurat cu cine nu trebuia. -Poate ca ar fi bine sa ai grija ce vorbesti.
Ai grija ce vorbesti, bine?
Asta e, nu-i asa?
Te-ai insurat cu cine nu trebuie.
Ce s-a intamplat? Te-a parasit?
Era... te insela?
Daca mai vorbesti fara respect la adresa sotiei mele, te termin.
Te termin.
Ai priceput, "sefu"?
A expirat timpul.
Da.
Pe loc repaus, domnilor.
Esti in regula?
Uite. Inteleg daca nu vrei sa te mai intalnesti cu el.
Joi la 4:00. Ai grija ca pustiul sa fie prezent.
Da.
Multumesc.
Iti sta foarte bine cu ochelarii aia.
-Multumesc. -Sunt foarte frumosi.
-Da, intotdeauna mi-am dorit sa am ochii albastri. -Minunat.
Am crescut in Anglia, am mers la o scoala buna.
Era o scoala privata, de tip modern.
Apoi am venit la Harvard. Sper ca voi face medicina.
Stii, m-am gandit ca pana la sfarsit
creierul meu va valora 250.000$.
Suna groaznic, nu-i asa?
-Mai adu-mi inca un "mai tai"!
Da, e grozav. Cred ca parintii tai nu au avut nimic impotriva sa plateasca.
Nu, eu am platit. Am mostenit banii.
Atat de mult costa sa fii student la Harvard?
Nu. Stanford. Voi merge acolo in Iunie, cand termin aici.
Bine, deci te vei folosi de bietul marinar si apoi vei fugi, asa e?
De fapt intentionam sa fac experimente pe tine pentru orele de anatomie.
In cazul asta, e in regula.
Vrei sa vezi ce trucuri stiu eu, Skylar? -Desigur.
Bine. Promite-mi ca...
Bine.
-Asta e pentru tine, Rudolph. -Stai, stai. Am nevoie de bagheta fermecata.
Bun, loveste aici. Multumesc. E in regula.
Voi face sa dispara toate caramelele astea.
Esti gata? Gata.
Unu, doi, trei.
Au disparut toate.
Este... imi reuseste mai bine cand am iepurasul cu mine.
Nu prea ies cu fete.
Ce noroc...ma refer la mine.
Stii la ce ma refer? Stiu ca te gandesti la asta.
-Ba nu. -Ba da.
-Nu, serios. -Ba da. Sperai sa primesti un sarut la plecare.
Nu, de fapt speram sa ma culc cu tine.
Dar ma voi multumi cu un sarut.
-Cata noblete sufleteasca! -Multumesc.
-Nu, speram sa primesc un sarut.
Ce-ar fi sa scapam de grija asta acum?
-Chiar acum? -Da.
Hai odata.
Cred ca ti-am mancat din castraveti.
Tot tu?
Vino cu mine.
Ce e asta? Un moment de intimitate intre doi tipi?
E foarte frumos. Iti plac lebedele? Reprezinta un fel de fetis?
Este ceva pentru care trebuie sa alocam timp?
-M-am gandit la ce mi-ai spus data trecuta. In legatura cu picturile mele.
Am stat treaz aproape toata noaptea si m-am gandit.
Si mi-am dat seama de ceva.
Am cazut intr-un somn adanc si linistitor si de atunci nu m-am mai gandit la tine.
-Stii ce mi-am dat seama? -Nu.
Esti doar un copil. Nu ai nici cea mai vaga idee despre ce vorbesti.
-Multumesc. -Cu placere.
Nu ai plecat niciodata din Boston.
Nu.
Asa ca daca te-as intreba ceva despre arta, probabil ca mi-ai cita
din cartile scrise pe aceasta tema.
Michelangelo? Stii multe despre el.
Despre viata, lucrarile, aspiratiile sale politice, despre el si despre Papa.
Despre orientarea sa sexuala. Lucrari complete, da?
Pun pariu ca nu stii sa-mi spui cum miroase in Capela Sixtina.
Nu ai stat de fapt niciodata acolo sa te uiti la cupola ei minunata.
Nu ai vazut-o.
Daca te-as intreba despre femei,
probabil mi-ai insira o lista cu preferintele tale.
Poate ca te-ai si culcat cu vreo cateva.
Dar nu poti sa-i spui cum e sa te trezesti dimineata langa o femeie
si sa te simti cu adevarat fericit.
Esti un pusti dur.
Daca te intreb despre razboi, probabil ca-mi vei cita din Shakespeare.
"Inca o data, la lupta, dragi prieteni".
Dar nu ai fost niciodata in toiul unui razboi.
Nu ai tinut niciodata capul prietenului tau in poala,
si nu te-ai uitat la el cum respira pentru ultima oara, cerandu-ti ajutorul.
Daca te-as intreba despre iubire, probabil mi-ai cita un sonet,
dar nu te-ai simtit niciodata vulnerabil cand ai privit o femeie.
Nu ai cunoscut pe nimeni care sa te cuprinda in ochii ei
si sa simti ca Dumnezeu a trimis un inger pe pamant doar pentru tine
sa te salveze din haurile iadului.
Si nu stii cum e sa fii ingerul ei,
si sa o iubesti pentru totdeauna.
Sa lupti cu orice pentru ea. Sa lupti cu cancerul.
Si nu stii cum e sa dormi pe un scaun intr-o camera de spital,
timp de doua luni, tinand-o de mana,
pentru ca doctorii au inteles din privirea ta
ca termenul "ore de vizita" nu ti se poate aplica.
Nu stii ce inseamna sa pierzi ceva cu adevarat,
pentru ca asta se intampla doar cand iubesti ceva mai mult decat te iubesti pe tine insuti.
Ma indoiesc ca ai indraznit vreodata sa iubesti pe cineva chiar atat de mult.
Ma uit la tine. Nu vad un barbat inteligent, increzator.
Ci vad un pusti speriat, agresiv.
Dar esti un geniu, Will. Nimeni nu poate nega asta.
Nimeni nu poate intelege ceea ce e in sufletul tau.
Dar tu iti imaginezi ca stii totul despre mine doar pentru ca ai vazut un tablou de-al meu.
Mi-ai disecat viata.
Esti orfan, asa e?
Crezi ca pot spune cum a fost viata ta,
cum te simti, cine esti
doar pentru ca am citit Oliver Twist?
Asta te reprezinta?
Eu unul, nu dau doi bani pe chestiile astea, pentru ca...
Stii ceva? Tu nu-mi poti spune nimic
ce nu pot citi in vreo carte.
Doar daca nu vrei sa vorbesti despre tine,
despre cine esti tu.
Si atunci voi fi numai ochi si urechi.
Dar tu nu vrei sa faci asta, asa e?
Esti ingrozit de ceea ce ai putea spune.
E randul tau, "sefu".
Alo? Alo?
Alo?
Profesore Valenti, tot tu esti?
Idiotul.
-O, Doamne. -Pe cine ai sunat?
-Pe nimeni. Am uitat numarul. -Esti tampit?
Ai iesit pe ploaia asta si nu ai luat cu tine numarul de telefon?
Nu, era numarul maica-tii. Nu am mai avut monede.
De ce nu ne legam de mamele altora? Eu tocmai am scapat de a ta.
E foarte amuzant, Morgan.
Tine una de la mine.
-Daca ma mai contrazici, uite ce patesti. -Bine, Morgan.
-Uite ce patesti. -Bine, Morgan.
Ma enervezi.
Te rog sa nu fumezi.
Cum adica, nu a vorbit? Ati stat acolo o ora.
A stat si a numarat secundele pana ce s-a teminat intalnirea.
-De fapt, a vrut sa ma impresioneze. -De ce?
Ca sa-mi demonstreze ca nu vorbeste cu mine daca nu vrea.
Ce e asta? Un fel de competitie intre doi pusti din acelasi cartier?
Da, asta este, si nu eu voi vorbi primul.
Iti cunoastem teoria, Alexander, dar baiatul a descoperit o imagine geometrica simpla.
-O structura ramificata nu tine. -Uite. A unit cele doua puncte verticale.
Dar pot calcula suma.
-Depinde cum grupezi termenii, Alexander. -Dar, Gerry,
daca rezolvam totul in acest fel, atunci...
Stai putin.
Am notat pe hartie. E mai simplu asa.
Unoeri este si chestie de noroc.
Esti un om cu o minte stralucita.
Stii, am fost odata cu avionul.
Stateam pe scaun si
capitanul ne anunta
"Ne aflam la o inaltime de 35.000 de picioare", si apoi pune jos microfonul,
dar uita sa-l inchida.
Se intoarce catre copilot si zice
"Stii, acum mi-ar face bine un sex oral si sa beau o cafea".
Stewardesa alearga spre cabina capitanului
sa-i spuna ca microfonul nu e inchis.
Si un tip din avion spune "Hei, nu uita sa-i duci si cafeaua".
Ai fost vreodata cu avionul?
Nu, dar e o gluma buna. Are mai mult succes daca o spun la persoana I.
Da, asa e.
Am facut sex, sa stii.
Da? Foarte bine.
-A fost grozav, grozav. -Grozav, ei?
Am avut o intalnire saptamana trecuta.
-Cum a mers? -Bine.
-Va mai intalniti? -Nu stiu.
-De ce? -Nu am sunat-o.
-Doamne, esti un amator. -Stiu ce fac.
Da. Nu-ti fa griji pentru mine. Stiu ce fac.
Da, dar fata asta e... frumoasa,
e desteapta, e amuzanta. E diferita de majoritatea fetelor cu care am fost.
-Atunci sun-o, Romeo. -De ce, ca sa-mi dau seama ca nu e chiar asa desteapta?
Ca e plictisitoare? Stii, adica, nu...
Acum fata asta e aproape perfecta. Nu vreau sa stric asta.
Poate ca si tu esti perfect acum. Poate ca nu vrei sa strici imaginea asta.
Dar cred ca asta e superfilozofie, Will.
In acest fel, poti sa traiesti toata viata fara sa trebuiasca sa cunosti cu adevarat pe cineva.
Sotia mea avea gaze cand era nervoasa.
Avea tot felul de reactii minunate.
Stii, avea gaze si in somn.
M-am gandit ca pot sa-ti spun asta.
Intr-o noapte si-a dat drumul atat de tare incat a trezit cainele.
S-a trezit si a intrebat "Tu ai facut?"
Am spus "Da". Nu m-a lasat inima sa-i spun. O, Doamne.
-S-a trezit de zgomot? -Da.
O, Doamne. A murit de doi ani si eu asta imi amintesc.
Este extraordinar, stii? Lucruri marunte, ca acesta.
Da, dar astea sunt lucrurile care imi lipsesc cel mai mult.
Reactiile alea ciudate pe care doar eu le stiam.
Astea au facut din ea sotia mea.
Doamne, si ea ma stia pe dinafara. Imi stia toate greselile.
Oamenii le numesc "imperfectiuni" dar nu sunt asa.
Asta e partea buna.
Si apoi trebuie sa alegem pe cine lasam in mica noastra lume ciudata.
Nu esti perfect, baiete.
Si, sa nu te mai tin in suspans:
fata asta pe care ai cunoscut-o, nici ea nu e perfecta.
Intrebarea este daca sunteti perfecti unul pentru celalalt.
Asta e toata chestia. La asta se rezuma intimitatea.
Poate ca stii totul pe lumea asta, baiete,
dar raspunsul la aceasta intrebare nu-l afli pana nu incerci.
Cu siguranta raspunsul nu-l vei afla de la un batran ca mine.
Si chiar daca l-as sti, nu l-as spune unui pusti ca tine.
Da, si de ce nu?
Mi-ai spus aproape tot altceva. Iisuse Christoase!
Ai vorbit mai mult decat toti psihiatrii pe care i-am cunoscut.
Eu predau lucrurile astea. Nu am spus ca le si stiu.
Da.
Te-ai gandit vreodata sa te recasatoresti?
Sotia mea a murit.
-De asta am spus sa te "recasatoresti". -Ea a murit.
Da, bine, cred ca asta e o superfilozofie, Sean.
Adica, in acest fel, poti sa-ti traiesti restul vietii
fara sa cunosti pe nimeni cu adevarat.
Timpul a expirat.
-Nu inchide. -Bine.
-Multumesc.
Sol minor. Cel mai trist sunet.
-Buna. -Buna.
-Unde ai fost? -Imi pare rau, am fost... foarte ocupat, si...
-Dar... -Si eu.
Da. Am...crezut ca o sa suni.
Da.
-Adica, ne-am simtit bine impreuna. -Da, asa e.
Adica, eu...
Imi pare rau. Am dat-o in bara.
Nu. Nu, adica, e in regula.
Da, ma intreb daca,
daca imi mai acorzi o sansa.
Stii, vreau sa te invit undeva.
-Nu pot. -Bine.
Nu, nu am vrut sa spun ca nu pot niciodata.
Doar ca acum nu pot.
Trebuie sa descriu protonii care intra in compozitia "ebogaminei"
Suna foarte, foarte interesant. De fapt e cumplit de plictisitor.
-Bine. -Poate alta data.
-Maine? -Da, bine.
-Bine. -Bine.
-Pa. -Pa.
-Ce faci aici?
Nu am putut astepta pana maine.
De unde ai asta?
A trebuit sa ma culc cu o colega de-a ta.
Sper ca a fost una cu sandalele scalciate si cu respiratie urat mirositoare.
-Haide. Hai sa ne distram. -Nu, trebuie sa invat asta.
Dar nu operezi maine, nu?
-Nu. -Atunci hai.
Doamne, cainele meu castiga!
Haide, Misty!
Haide! Alearga! Uita-te la el! Haide!
Uite-l. Fugi, Misty! Haide!
-Am castigat. -A castigat detasat.
Aici ai crescut?
Nu departe de aici. In sudul Bostonului.
Inca nu-mi revin. Am castigat.
Uita-te la tine. Esti fericita.
Si cum a fost viata ta?
Presupun ca normala. Nimic deosebit.
Ai multi frati, surori?
Daca am multi frati sau surori? -Asta am intrebat.
-Ei bine, sunt catolic irlandez, deci ce crezi? -Bine. Asta e bine.
-Cati? -Nu m-ai crede daca ti-as spune.
-De ce? Spune-mi. Cinci? -Nu.
Sapte? Opt? Cati?
-Am 12 frati mai mari. -Nu se poate.
Ba da, jur. Eu sunt al 13-lea, cel norocos.
Si stii cum ii cheama pe toti?
Daca stiu... da, sunt fratii mei.
Cum ii cheama?
Marky, Ricky, Danny, Terry, Mikey, Davey, Timmy, Tommy, Joey, Robby, Johnny si Brian.
Mai zi o data.
Marky, Ricky, Danny, Terry, Mikey, Davey, Timmy, Tommy, Joey, Robby, Johnny si Brian.
Si Willy.
-Willy? -Da.
-Will...
-Te mai intalnesti cu ei? -Da, ei toti locuiesc in Sud.
-Chiar acum locuiesc cu trei dintre ei. -Zau?
-Da. -Mi-ar face placere sa-i cunosc.
Da, o sa-i cunosti.
Ti-am citit cartea aseara.
-Cred ca esti singurul.
Inca mai... te mai ocupi de veterani?
Nu.
-De ce? -Am renuntat cand s-a imbolnavit sotia mea.
Te-ai intrebat vreodata cum ar fi fost viata ta daca nu ai fi cunoscut-o pe sotia ta?
Ce vrei sa spui? Daca m-am intrebat daca mi-ar fi fost mai bine fara ea?
Nu. nu, nu. Nu am vrut sa spun ca ti-ar fi fost mai bine. -Nu.
-Nu am vrut sa spun asta. -E in regula. E o intrebare importanta.
Pentru ca in viata vei avea momente grele, dar ele te vor ajuta
sa vezi partea buna a lucrurilor, cea careia nu ii dai atentie.
Si nu regreti ca ai cunoscut-o pe sotia ta?
De ce? Din cauza durerii pe care o simt acum?
Am regrete, Will, dar nu regret nici o zi pe care am petrecut-o cu ea.
Si cand ai stiut ca ea este cea menita tie?
In 21 Octombrie 1975.
Iisuse. Stii chiar si ziua?
Da, pentru ca atunci a fost al saselea joc din World Series, cel mai tare joc din istoria echipei Red Sox.
-Da, sigur. -Prietenii mei si cu mine am dormit afara toata noaptea ca sa putem cumpara bilete.
-Ati luat bilete? -Da. In ziua meciului stateam intr-un bar,
si asteptam sa inceapa jocul. Si a intrat o fata.
A fost un joc uimitor. Stii, la sfarsitul reprizei a 8-a, Carbo a decis meciul..
Era 6-6. El a adus scorul la 12.
Apoi a intrat Carlton Fisk, batranul Pudge, la sfarsitul reprizei a 12-a.
S-a indreptat catre locul de bataie, si a luat pozitia aceea ciudata.
-Da, da. -Si apoi...buum! A lovit!
Mingea a zburat sus, catre linia din stanga a terenului.
35.000 oameni erau in picioare si strigau catre minge.
Dar asta era nimic, pe langa Fisk, care dirija mingea prin semne, ca un nebun.
-Da, am vazut asta. -"Treci pe deasupra! Treci pe deasupra!
-Da. -Treci pe deasupra"
Apoi mingea a lovit stalpul. El, parca a innebunit, iar 35.000 de fani,
au invadat terenul de joc.
Da, iar el dadea oamenii la o parte din calea sa.
"Dati-va la o parte! La o parte!"
Nu pot crede ca ai avut bilet la meciul asta!
-Ai intrat si tu in teren? -Nu, nu am intrat pe teren. Nu eram acolo.
-Cum? -Nu, eu eram in bar, si beam ceva cu viitoarea mea sotie.
Adica nu l-ai vazut pe Pudge Fisk pentru ca ai stat intr-un bar si ai baut ceva cu o femeie pe care nu o cunosteai?
Da, dar ar fi trebuit sa o vezi. Era nemaipomenita.
-Nu-mi pasa daca... -O, nu, nu, parca intreaga incapere s-a luminat.
-Ar fi putut intra si Elena din Troia in incapere. -O, Elena din Troia.
Dar a fost al saselea joc! O, Doamne, si cine erau prietenii astia ai tai?
-Te-au lasat sa scapi asa usor? -Nu au avut incotro.
-Si ce le-ai spus? -Pur si simplu am pus biletul meu pe masa.
Am spus "Imi pare rau baieti, dar trebuie sa ma vad cu o fata".
-"Trebuie sa ma vad cu o fata"? -Da.
Asta le-ai spus? Si te-au lasat in pace?
Da. Au vazut in privirea mea ca vorbesc serios.
-Iti bati joc de mine? -Nu, nu-mi bat joc de tine, Will.
De aceea acum nu vorbesc despre o fata pe care am vazut-o intr-un bar acum 20 de ani
si despre cat regret ca nu m-am dus sa vorbesc cu ea.
Nu regret cei 18 ani cat am fost casatorit cu Nancy.
Nu regret nici cei sase ani cat nu am mai lucrat, dupa ce ea s-a imbolnavit.
si nu regret nici ultimii ani cand a fost foarte bolnava.
Si cu siguranta nu regret catusi de putin ca nu am vazut un meci amarat.
Asta-i regretul.
Totusi, ar fi fost interesant sa vezi si meciul.
Nu am stiut ca Pudge va juca asa.
Stii, sunt foarte, foarte buna in teren.
Sunt foarte inalta.
-Nu esti chiar atat de inalta. -Dau slam-dunkuri.
-Voi juca vreodata in N.B.A?
"Cu certitudine".
De ce stam intotdeauna aici?
Pentru ca e mai frumos decat la mine.
Da, dar nici nu am vazut unde stai.
Stiu.
Cand o sa-i cunosc pe prietenii si pe fratii tai?
Ei nu prea vin pe aici.
Cred ca pot ajunge eu in sudul Bostonului.
E destul de mult de mers pe jos.
Ma ascunzi pe mine de ei, sau invers?
-Bine, mergem. -Cand?
Nu stiu. Saptamana viitoare.
Si daca refuz sa ma mai culc cu tine pana ce nu mi-i prezinti pe prietenii tai?
As spune ca acum e 4:30 dimineata. Probabil ca s-au trezit.
O, Doamne. Barbatii sunt niste nerusinati.
Daca nu ganditi cu ce aveti in pantaloni, cu siguranta va comportati asa.
Precis. Si in numele a ceea ce am in pantaloni, pot primi plata in avans?
Nu stiu. Sa vedem. "Rezultatul nu pare prea grozav."
Cum? Fir-ar... Salut, Chuck. Nu, nimic. Dormi.
"Rezultatul"? E exact cel care ti-a spus ca vei juca in N.B.A.
Exact, asa ca ai grija. Ar trebui sa incepi sa-ti cumperi bilete.
Asa intentionez. Sunt inalta. Imi place sa port pantaloni scurti.
Imi place sa ma joc cu mingea.
-Nu esti suficient de inalta. -Ba da.
Poate sunt regina loviturilor de 3 puncte.
Poate sunt regina "home-runs".
Nu mai amesteca metaforele...sportive.
Un spiridus facea dragoste cu o maimuta.
Morgan vine repede si spune "Nu ma deranjeaza. Nu ma deranjeaza."
Nu pot crede ca ai adus-o aici pe Skylar, sa ne vada pe toti ametiti de bautura.
Stiu, Morgan. De fapt e o raritate sa ne intalnim toti sa bem ceva.
Unchiul meu Marty bea. Face concurs de bautura cate 6, 8 luni.
V-am povestit ce i s-a intamplat cand venea incoace si l-a oprit politia?
-V-am povestit, da? -Despre Marty, da.
Sa va povestesc ce i s-a intamplat unchiului Marty, pentru ca trebuie sa stiti.
El intotdeauna povesteste cate ceva. De fiecare data cand vine aici povesteste altceva.
Dar pe asta am auzit-o toti. Da' hai, spune.
Va voi povesti. Multumesc. Cred ca acum am cuvantul.
Deci, unchiul Marty conduce catre casa.
Loveste masina de un copac. Era beat turta. Era pulbere.
Un politist il vede si ii face semn sa traga pe dreapta. Cu alte cuvinte unchiu-meu a incurcat-o.
Ii spune sa iasa din masina si sa mearga pe mijlocul drumului.
Unchiu' meu iese din masina, vomita, si politistul e sigur ca unchiu' a baut mai mult decat ii permite legea.
E gata sa-i puna catusele si sa-l bage la inchisoare.
Deodata, la 50 m de ei, se aude o bubuitura.
-Politistul se sperie. Se intoarce.. -Il impusca?
Nu. Deci, deci... tu ai mai auzit povestea.
Da, Morgan, ajunge. Opreste-te.
Un alt tip a intrat cu masina intr-un pom. A avut loc un accident.
Oricum...
-Cum putea auzi... -Taci, naibii, din gura!
-Il scoti din sarite. -Iti rup gatul. Taci din gura!
Ti-a mai spus o data povestea.
Politistul ii spune unchiului meu: "Stai aici. Nu pleca".
Politistul fuge sa vada ce e cu accidentul.
Dupa ce sta cateva minute in propria urina si voma,
unchiul meu incepe sa se intrebe ce face acolo.
Asa ca se ridica, intra in masina si pleaca acasa.
A doua zi dimineata unchiul meu este inca mahmur.
Aude un ciocanit la usa.
Coboara si merge sa deschida. "Ce s-a intamplat?"
La usa e politistul care l-a oprit.
Politistul ii spune, "Iti bati joc de mine?" "Cum?"
"Stii foarte bine. Aseara te-am tras pe dreapta si tu ai plecat"
"Dar nu te-am vazut in viata mea.
Am stat toata seara acasa cu copiii. Nu stiu cine naiba esti."
"Stii bine cine sunt. Vreau sa-ti vad garajul".
"Ce vrei?" "M-ai auzit, Vreau sa-ti vad garajul"
"Bine. Vino" Il duce in garaj si deschide usa.
Si acolo...era masina politiei, in garajul unchiului meu.
-A fost atat de...
A fost atat de beat incat a plecat acasa cu alta masina.
Partea cea mai frumoasa este ca politistul
a fost atat de jenat, incat nu a mai facut nimic.
Condusese masina unchiului meu, pana ce i-a gasit adresa.
Bine, Chuck, si ce vrei sa demonstrezi cu povestea asta?
Ca a scapat. Asta-i poanta.
-Am o intrebare. -Hai, gata.
-Incerc sa clarific ceva. -Il faci sa se simta prost.
-Dar nu are sens. -Ba are,
daca asculti povestea si nu mai pui intrebari.
Bine, sa vedem daca pe asta o pricepeti. Am si eu o poveste pentru voi.
O pereche de oameni in varsta stau in pat. Mary si Paddie.
Se trezesc dimineata, in ziua cand aniverseaza 50 de ani de casatorie.
Mary il priveste dragastos pe Paddie.
Ii spune "O, Paddie,
arati atat de bine! Te iubesc.
Vreau sa-ti fac un cadou.
O sa-ti dau orice iti doreste sufletul.
Ce ti-ai dori?"
Paddie ii raspunde "O, Mary! E o oferta grozava.
In 50 de ani mi-a lipsit un singur lucru.
Noi nu am facut niciodata sex oral.
Asta mi-as dori". Mary zice "Bine".
Isi scoate dintii, ii pune in pahar si face cu el sex oral.
Dupa ce termina, Paddie spune 'Da, asta mi-a lipsit.
A fost cel mai minunat lucru!
Minunat Mary! Te iubesc.
E ceva ce pot face eu pentru tine?"
Mary se uita la el si-i raspunde "Saruta-ma".
-O! -O, Doamne!
-E scarbos! -Nu e chiar asa scarbos. Am auzit altele si mai si!
-Termina! -Bine. Ne vedem mai tarziu.
Bine. Ai grija de tine, Bill.
Skylar, multumesc ca ai trecut pe aici.
Mi-am schimbat opinia despre cei de la Harvard.
Nu trage concluzii pripite pe tema asta, pentru ca nu toti seamana cu mine.
Sunt sigur. Mi-a facut placere sa te cunosc.
-O. -Stai cuminte si ia incet mainile de pe ea.
-Hai, frate. -Nu stiu ce faci, tipule.
-Ne duci cu masina. -Drept cine ma iei?
-Haide, Chuck. -Vei merge pe jos. Masina o ia Will.
Bine, mersi, fraiere. Apreciez gestul.
Nu inteleg de ce trebuie sa va certati.
-Ma lasati pe mine primul. -Nici vorba.
Bine. Doar pentru ca nu trebuie sa dormi la noapte in palatul tau de-o camera
nu trebuie sa te faca sa crezi ca esti rau.
Hei, stai o clipa. Ai spus ca vom merge acasa la tine.
-Nu asta seara. -O, nu, nu in seara asta. Si nici in alta.
Stie ca odata ce vei vedea in ce mocirla locuieste, vei scapa de el ca de un pantof rupt.
Dar am vrut sa-i cunosc pe fratii tai.
Da, dar alta data.
Bine.
Imi trebuie cheile.
Stewardeza aude si fuge inebunita pe culoarul avionului.
Eu strig " Nu uita cafeaua".
Pe naiba. Nu ai spus asa.
Pentru Dumnezeu, Marty, e doar o gluma.
-Stiu pe cineva caruia i s-a intamplat asta de-adevaratelea. -E o gluma.
-Gerry. -Buna ziua.
-Ai gasit greu locul asta? -Nu, am luat un taxi.
Timmy, el este Gerry. Am fost impreuna la colegiu.
Ce faci? Imi face placere sa te cunosc.
-Incantat de cunostinta. -Doresti o bere?
Nu, doar un pahar de Perrier.
E apa minerala frantuzeasca.
-Apa minerala, da. -Si cateva sandvisuri.
-Sigur. -Trece-le in contul meu.
Ai de gand sa platesti vreodata datoriile din cont?
Da, sefu, am biletul castigator la loterie chiar aici.
-Care e suma? -12 milioane.
-Nu cred ca iti ajunge sa platesti. -Dar ajunge sa platesc operatia ta de schimbare de sex.
-Alune? -Nu, multumesc.
Deci, voiai sa vorbim despre Will.
-Da, se pare ca lucrurile merg bine. -Asa cred si eu.
Ai vorbit ceva cu el referitor la viitorul lui?
Nu, inca nu am ajuns la asta. Inca bantuim in trecut.
Poate ca ar trebui. Telefonul meu suna toata ziua, cu oferte de munca.
-Ce fel de oferte? -Matematica pura, centre de cercetare.
Genul de locuri unde o minte ca cea a lui Will are mana libera.
E bine ca exista oferte, dar nu cred ca el e pregatit pentru asa ceva.
Nu cred ca intelegi, Sean.
-Ce nu inteleg? -Poftiti, baieti.
-Multumesc, Tim. -Da, multumesc.
Ca sa nu va murdariti pe maini.
Tim, ne poti ajuta intr-o problema?
Am pus un pariu.
Asa...
-Ai auzit vreodata de Jonas Salk? -Sigur. A descoperit vaccinul impotriva poliomielitei.
-Ai auzit vreodata de Albert Einstein? -Ei.
Dar de Gerald Lambeau? Ai auzit vreodata de el?
-Nu. -Multumesc, Tim.
-Deci cine a castigat pariul? -Eu.
Dar nu e vorba de mine, Sean.
Eu nu sunt nimic in comparatie cu acest tanar.
Ai auzit vreodata de Gerald Lambeau?
In 1905 existau sute de profesori renumiti pentru studierea universului.
Cu toate astea, un functionar in varsta de 26 de ani
care se ocupa de fizica in timpul liber, este cel care a schimbat lumea.
Iti poti imagina ce ar fi fost daca Einstein ar fi renuntat la asta
ca sa se imbete cu prietenii lui in Viena, in fiecare seara?
Cu totii am fi pierdut ceva.
Tim nu ar fi auzit niciodata de el.
-Destul de impresionant, Gerry. -Ba nu, Sean.
Acest baiat are un dar.
Inca nu stie ce sa faca cu el, dar noi il putem ajuta.
Asculta, Gerry, in 1960 exista un tanar care a terminat la Universitatea din Michigan.
A facut cateva lucrari de matematica exceptionale.
Mai precis, functii armonice limitate.
Apoi s-a dus la Berkeley. A devenit asistent la universitate. Avea un potential uimitor.
Apoi s-a mutat in Montana, si a renuntat la competitie.
-Bun, si cine e tipul? -Ted Kaczynski.
Nu am auzit de el.
-Hei, Timmy! -Da.
-Cine e Ted Kaczynski? -"Unabomber".
Exact asta iti spun.
-Trebuie sa-i aratam baiatului directia pe care sa o urmeze. -Da.
Poate contribui la evolutia lumii, si noi il putem ajuta in acest sens.
Una e sa-l directionezi, dar alta e sa-l manipulezi.
-Sean. -Trebuie sa-l lasam sa gaseasca...
Nu-mi petrec serile rasucindu-mi mustata si planuind
cum sa distrug viata acestui baiat.
La 18 ani faceam exercitii de matematica superioara
si cu toate astea mi-au trebuit peste 20 de ani ca sa reusesc sa obtin o medalie Field.
Dar poate ca el nu vrea ceea ce vrei tu.
Viata e mai mult decat o medalie Field.
Este prea important, Sean, si asta nu are nimic de a face cu micile rivalitati.
Stai putin. Hai sa vorbim despre baiat.
De ce sa nu-i lasam timp sa afle singur ceea ce vrea?
Este o teorie foarte buna, Sean. La tine a facut minuni, nu-i asa?
Da, asa e, nesuferit arogant ce esti!
Imi pare rau. Imi pare rau ca am venit azi aici.
Am venit din bun simt. Am vrut sa te tin la curent.
E bine sa fii la curent.
Chiar acum baiatul e la un interviu la McNeil.
Will, nu stiu daca inteleg exact la ce te referi.
Deja ti-am oferit un post.
Nimeni din orasul asta nu lucreaza fara o plata in avans.
Daca credeti ca veti gasi pe cineva, sa va fie de bine.
Dar cred ca stim cu totii ca acea persoana nu va va reprezenta atat de bine pe cat pot eu sa o fac.
Will, noi iti oferim 84.000 $ pe an.
Plata in avans! Plata in avans.
Vrei sa-ti dam bani lichizi chiar acum?
Ei, usurel. Nu am spus asta.
Cu toate ca situatia, in ceea ce va priveste,
s-ar imbunatati simtitor daca as avea
200 $ chiar acum in buzunar.
Nu cred ca pot... Larry?
-Am 73$. -Accepti un cec?
Sa va spun ceva. E ceva suspect.
Da, cu voi. Nu stiu care este reputatia voastra in acest oras,
dar dupa ceea ce ati incercat sa faceti azi,
puteti fi siguri ca o sa ma interesez de voi.
In legatura cu orice discutie de afaceri pe care am avut-o pana acum,
puteti vorbi cu avocatul meu.
Buna ziua, domnilor.
Si pana ce va veni ziua aceea, stati cu urechile ciulite.
-Cum merge? -Bine.
Da.
Bine.
-Vrei sa te ajut? -Nu!
Haide. Lasa-ma sa uit eu un pic la tema ta, si pe urma mergem sa jucam baseball.
Nu.
E foarte important sa invat toate astea.
-Este foarte important...pentru mine, intelegi? -Bine.
-Ce-ar fi sa stam aici toata ziua? -Da, chiar, de ce nu.
-Bine, domnule care-ti bagi nasul peste tot,
daca tot ai de gand sa ma intrerupi mereu,
vreau sa-ti pun o intrebare �Bine.
Ai memorie vizuala?
Nu stiu. Pur si simplu imi amintesc. Adica, tu cum tii minte numarul tau de telefon?
Pur si simplu ti-l amintesti.
-Ai studiat chimia organica? -Putin.
-A asa, ca sa te amuzi? -Da, chiar asa.
Da, e chiar placut sa inveti chimia organica.
-Esti nebun?
Ti-ai iesit complet din minti?
Nimeni nu invata asta de placere. Nu e ceva necesar, mai ales pentru unul ca tine.
-Unul ca mine? -Da.
Cineva care isi imparte timpul, in mod egal, intre jocul de baseball si baruri.
-Nu prea pot spune ca e o necesitate.
Stii, la Harvard sunt oameni foarte inteligenti.
Chiar si ei trebuie sa invete, pentru ca e foarte greu.
Si cu toate astea... tu o faci cu atata usurinta. Nu inteleg.
Nu inteleg cum functioneaza mintea ta.
-Ai cantat la pian? -Vreau sa vorbesc despre asta.
Nu, incerc doar sa-ti explic. Canti la pian?
-Da, putin. -Cand te uiti la pian, il vezi pe Mozart.
-Eu vad "Betisoare chinezesti". -Bine, atunci Beethoven.
El se uita la pian, si pur si simplu il intelegea. El canta pur si simplu.
-Deci, ce vrei sa spui? Canti la pian? -Catusi de putin.
Ma uit la un pian si vad o gramada de clape, trei pedale si o cutie de lemn.
Dar Beethoven, Mozart... ei au vazut altceva. Ei au cantat.
Nu pot sa pictez un tablou. Probabil ca nici mingea nu pot sa o lovesc prea grozav.
-Si nu stiu sa cant la pian. -Dar imi poti face tema la chimia organica in mai putin de o ora.
Da. Adica atunci cand e vorba de chestii din astea, e ca si cum as putea canta la pian.
Nu pot explica mai bine de atat.
-Vino incoace. Trebuie sa-ti spun ceva. -Ei?
-Trebuie sa-ti spun ceva.
Ei bine...
-Nu e drept. -Ce nu e drept? Ce?
Sunt aici de patru ani.
Si abia acum te-am gasit.
Da, dar m-ai gasit.
-Esti treaz? -Nu.
Ba esti.
Ce e?
Vreau sa vii cu mine in California.
-Esti sigura? -Da.
Da, dar de unde stii?
Nu stiu. Pur si simplu.
Da, dar de unde stii?
Stiu pentru ca asa simt.
-Pentru ca ceea ce spui e foarte serios. -Stiu.
S-ar putea ca saptamana viitoare sa fii in California
si s-ar putea sa afli despre mine lucruri care nu-ti vor placea.
Poate ca iti vei dori sa nu fi spus asta,
dar stii ca e un lucru foarte serios pe care nu-l mai poti retracta.
Si eu ma trezesc in California legat de cineva care de fapt nu vrea sa fie cu mine...
-Si care isi doreste sa renunte. -Sa ce? Ce e aia sa renunte?
Eu nu vreau sa renunt. Eu vreau sa vii cu mine in Californaia.
Ei bine, nu pot veni cu tine in California, asa ca..
De ce nu poti?
In primul rand pentru ca aici am serviciul.
Si in a doilea rand pentru ca aici locuiesc.
Stii, daca nu ma iubesti ar fi mai bine sa mi-o spui pur si simplu.
Nu spun ca nu te iubesc.
Atunci ce spui? De ce nu vrei sa vii? Ce te sperie?
Ce ma sperie?
Ei bine, atunci ce nu te sperie?
Traiesti intr-o lume sigura, unde nu te provoaca nimeni.
Nu-mi vorbi despre lumea in care traiesc eu. Nu-mi vorbi despre lumea mea.
Acum ai o aventura cu baiatul din cealalta parte a orasului.
Apoi vei pleca la Stanford. O sa te mariti cu vreun fiu de bogatas
pe care ti-l vor alege parintii...
si vei sta laolalta cu ceilalti copii de bani gata
si vei povesti ca odata ai fost si tu intr-un cartier sarac.
De ce spui asta? De ce esti obsedat de acesti bani?
Tatal meu a murit cand aveam 13 ani si eu am mostenit banii astia.
Nu stii ca in fiecare zi cand ma trezesc imi doresc sa-i pot da inapoi.
Nu stii ca i-as da inapoi intr-o clipa, daca as putea sa mai fiu doar inca o zi cu el.
Dar asta nu se poate, si asta e viata mea, si o traiesc asa cum e.
Asa ca nu ma mai acuza pe mine, cand de fapt tu esti cel ce se teme.
Eu ma tem? De ce ma tem? De ce naiba ma tem?
Te temi de mine. Iti e teama ca nu te voi iubi.
Si stii ceva? Si eu ma tem.
Dar vreau sa incerc. Cel putin eu sunt sincera cu tine.
-Si eu nu sunt sincer cu tine? -Nu, cum e cu cei 12 frati ai tai?
-Bine.
Nu, nu ai sa pleci. Nu te las sa pleci.
Ce vrei sa stii? Ca nu am 12 frati? Ca sunt un orfan nenorocit?
-Nu vrei sa auzi asta. -Nu am stiut.
Nu vrei sa stii ca atunci cand eram mic isi stingeau tigarile pe mine.
-Nu am stiut asta. -Ca aici nu am fost operat.
Ticalosul m-a injunghiat. Nu vrei sa auzi toate astea, Skylar!
-Ba vreau sa aud. -Nu-mi spune ca vrei sa auzi toate astea!
-Vreau sa te ajut. -Sa ma ajuti? Ce naiba?
Am vreun semn pe spate pe care scrie "Salveaza-ma"?
-Nu. -Arat de parca as avea nevoie de asa ceva?
-Nu, eu vreau doar sa fiu cu tine.. -Nu-ti bate joc de mine!
-Te iubesc. -Nu-ti bate joc de mine! La dracu, nu iti bate joc de mine!
Te iubesc.
Spune-mi ca nu ma iubesti.
Pentru ca daca-mi spui asta,
nu te voi mai cauta,
si voi iesi din viata ta.
-Nu te iubesc.
Majoritatea oamenilor nu isi dau seama cat sunt de destepti.
Pentru ca nu gasesc profesorii care sa creada in ei.
Incep sa devina tot mai convinsi ca sunt prosti.
Sper ca apreciezi ce face el pentru tine.
Am vazut cat de mult ii place sa lucreze cu tine,
si nu impotriva ta.
Buna, Will.
Tom, ne aduci, te rog, niste cafea?
Sigur.
Sa vedem.
E bine. Asta e corecta.
Vad ca aici ai folosit ecuatia Maclaurin.
Da, nu stiam ca asa se cheama, dar...
Asta nu poate fi corecta.
Ar fi foarte neplacut.
-Te-ai gandit vreodata... -Sunt sigur ca e corecta.
Stii, putem face asta in biroul lui Sean, de acum inainte?
Pentru ca trebuie sa-mi intrerup munca pentru a veni aici si asta nu-mi place deloc.
-Da, sigur. Te-ai gandit la posibilitatea... -E corecta.
E corecta. Ia lucrarea acasa si vei vedea.
Cum a fost interviul de la McNeil?
Nu am putut merge. Am avut o intalnire.
Asa ca l-am trimis pe negociatorul meu sef.
In timpul tau liber poti sa faci ce vrei, Will,
dar cand stabilesc o intalnire cu asociatii mei,
si tu nu te prezinti, asta arunca o lumina proasta asupra mea.
-Atunci nu mai stabili alte intalniri. -Nici nu voi mai stabili altele.
Le voi anula.
O sa-ti ofer chiar eu o slujba. Am vrut doar sa vezi ce ti se poate oferi in alta parte.
Poate ca nu am de gand sa-mi petrec toata viata explicand altora prostii.
Cred ca ai putea sa-mi arati putin respect.
Putin respect? Stii cat de usor este asta pentru mine?
Ai idee cat imi este de usor? E o gluma.
Imi pare rau ca tu nu o poti rezolva... Realmente imi pare rau...
Pentru ca atunci nu ar mai trebui sa stau aici si sa te vad cum te chinui sa o rezolvi.
Si atunci ai avea mai mult timp sa te imbeti, nu-i asa?
Ai dreptate. Probabil ca e o pierdere totala de timp pentru mine.
Ai dreptate, Will.
Nu pot face aceasta demonstratie, dar tu poti.
Si daca tot am ajuns aici, poate ca sunt doar cativa oameni pe lume
care sa stie care e diferenta dintre noi doi.
-Dar eu sunt unul dintre acestia. -Imi pare rau.
Da. Si mie imi pare rau.
De cele mai multe ori imi doresc sa nu te fi cunoscut,
pentru ca atunci as fi putut dormi noaptea.
Nu ar fi trebuit sa port povara de a sti ca exista cineva ca tine pe lumea asta.
Si nu ar fi trebuit sa te vad cum renunti.
-Bill, stai putin. Ai auzit?
Morgan!
Daca te uiti la filme porno in camera mamei mele, o sa te bat mar.
Ce s-a intamplat, baieti?
Morgan, de ce nu mergi sa te masturbezi la tine acasa? E scarbos.
Acasa nu am video.
Da-o naibii. Nu in manusa mea.
Dar nu am folosit manusa.
E manusa mea din Little League.
Si ce vrei sa fac?
Ce e in neregula cu tine?
Ai facut-o cu o manusa de baseball?
Am...am folosit-o sa ma curat.
Nu te mai mastuba in camera mamei mele.
-Aveti altundeva in casa un video? -E trist, fratioare.
De ce credeti ca ar trebui sa lucrez la Agentia pentru Securitatea Nationala?
Ei bine, ai face o munca foarte interesanta.
Ai putea utiliza o tehnologie pe care nu o poti gasi niciunde altundeva,
pentru ca este secreta.
Teorii ale fizicii, ale matematicii, algoritmi.
Adica sa sparg coduri.
Este doar un aspect al muncii noastre.
Hai, lasa. Asta faceti voi.
Aveti in mana 80% din informatiile din intreaga lume.
Sunteti de 7 ori mai mari decat C.I.A.
Nu ne face placere sa ne laudam, Will, dar ai perfecta dreptate.
Deci, asa cum vad eu lucrurile, problema nu e:
"De ce sa lucrezi pentru A.N.S.?"
Intrebarea e : "De ce sa nu lucrezi?"
De ce sa nu lucrez pentru A.N.S?
E o intrebare dificila, dar voi incerca sa raspund.
Sa zicem ca lucrez la A.N.S si cineva imi pune un cod pe birou.
Un cod pe care nimeni nu poate sa-l sparga.
Poate incerc si reusesc sa-l decodez.
Voi fi foarte incantat de mine, pentru ca mi-am facut bine treaba.
Dar poate ca acel cod dezvaluie amplasarea vreunei armate rebele din Africa de Nord, sau din Orientul Mijlociu.
Dupa ce afla unde sunt amplasati, vor bombarda satul unde se ascund rebelii.
1.500 de oameni pe care nu i-am vazut niciodata, care nu mi-au facut nimic, vor muri.
Politicienii vor spune: "Trimiteti fortele de marina pentru a asigura zona",
Pentru ca nu le va pasa deloc.
Nu copilul lor va muri impuscat acolo,
pentru ca el nu a fost prezent cand i s-a strigat numarul, pentru ca era in Garda Nationala.
Cel care va lua un srapnel in fund va fi vreun pusti din Sud.
Se va intoarce acasa si va constata ca fabrica la care lucra
a fost vanduta tarii din care tocmai s-a intors,
si ca cel care a pus bomba care l-a ranit lucreaza acum in locul lui,
deoarece acesta accepta sa lucreze cu doar 15 centi pe zi si fara pauza.
Intre timp, isi va da seama ca singurul motiv pentru care a fost trimis acolo
a fost ca noi sa putem instala un guvern care sa ne vanda petrolul la un pret mai bun.
Desigur, companiile de petrol au organizat acolo o mica rebeliune, doar pentru a urca rapid preturile,
un mic beneficiu suplimentar pentru ei, care insa nu-l ajuta pe amicul meu care plateste 2,50$ pe 4 litri.
Sigur ca va dura putin pana ce vor aduce petrolul,
poate isi vor permite chiar sa angajeze un capitan betiv,
caruia ii place sa bea Martini si sa faca slalom printre iceberg-uri.
Nu va dura mult si se va lovi de un iceberg, va varsa tot petrolul,
si va ucide fauna acvatica din nordul Oceanului Atlantic.
La ora aceea amicul meu va fi somer, nu-si va permite sa conduca masina,
asa ca va merge pe jos la diverse interviuri
si se va simti foarte rau pentru ca srapnelul care i-a intrat in fund i-a produs hemoroizi cronici.
Intre timp, va fi si muritor de foame, pentru ca ori de cate ori va incerca sa manance ceva
singurul fel de mancare servit
este peste din Atlanticul de Nord.
Si atunci, ce m-am gandit? Cred ca aspir spre ceva mai bun.
Ma gandesc, las-o naibii. Daca tot sunt aici, ce-ar fi sa-l impusc pe amicul meu,
sa-i iau slujba, sa i-o ofer celui mai mare inamic al lui,
sa cresc pretul benzinei, sa bombardez un sat, sa ucid un pui de foca,
sa incep sa ma droghez, si sa intru in Garda Nationala?
Pot fi chiar ales presedinte.
-Te simti singur, Will? -Poftim?
Ai un suflet pereche?
Daca am... defineste termenul.
Cineva care te provoaca.
-Chuckie. -Nu, nu Chuckie. El s-ar arunca in fata trenului pentru tine.
Ma refer la cineva care sa te faca sa vezi lumea, care ajunge la sufletul tau.
-Am...am... -Pe cine?
-Sunt foarte multi. -Spune-mi cum ii cheama.
Shakespeare, Nietzsche, Frost, O'Connor, Kant, Pope, Locke..
E fantastic. Toti sunt morti.
-Nu si pentru mine. -Dar nu poti dialoga cu ei.
Nu le poti da nimic in schimb, Will.
-Nu fara sa miroasa foarte urat. -Exact asta spun si eu.
Nu vei avea niciodata acest fel de relatie intr-o lume
in care iti este mereu frica sa faci primul pas,
pentru ca nu vezi decat partea negativa in jurul tau.
-Tii cu profesorul? -Nu ma baga in rahatul ala.
-Nu. -Nu am vrut postul.
Nu e vorba despre asta. Nu-mi pasa daca lucrezi pentru guvern.
Dar poti face tot ceea ce vrei. Nu te leaga nimic.
Ce te pasioneaza? Ce vrei?
Sunt oameni care toata viata lor construiesc ziduri din caramida,
pentru ca fiii lor sa aiba sansa pe care o ai tu.
-Nu eu am cerut asta. -Nu.
Tu te-ai nascut cu asta, asa ca nu te eschiva cu "Nu eu am cerut asta".
-Cum adica, ma eschivez? Si ce e rau in a fi zidar? -Nimic.
Nu e nimic rau. Construiesc casa cuiva.
Asa e. Tatal meu a fost zidar, intelegi?
S-a spetit muncind pentru ca eu sa am o educatie.
Exact. E o profesiune cinstita.
Ce e rau daca esti mecanic auto?
Cineva va ajunge maine la munca, datorita mie. E un lucru onorabil.
Da, asa este, Will. E un lucru onorabil.
Este un lucru onorabil sa mergi 40 minute cu trenul,
pentru ca studentii sa gaseasca dimineata podelele curate
-Si cosurile de gunoi goale. Asta inseamna munca. -Exact.
Si asta e munca cinstita. Sunt sigur ca din acest motiv ai ales acel post.
Adica, pentru ca e o munca cinstita.
Am doar o mica intrebare. Puteai fi oriunde ingrijitor.
De ce te-ai angajat la cea mai prestigioasa facultate tehnica din intreaga lume?
De ce te-ai furisat noaptea ca sa termini formulele acelea
pe care doar unul sau doi oameni in lume le puteau rezolva, si apoi ai mintit in legatura cu asta?
Pentru ca asta nu e un lucru onorabil, Will.
Deci ce vrei sa faci cu adevarat?
Vreau sa fiu cioban.
Serios?
Vreau sa ma mut in Nashua, sa stau putin pe acolo, sa-mi cumpar niste oi si sa am grija de ele.
-Poate ca ar trebui sa faci asta. -Cum?
Stii, daca ai de gand sa te masturbezi, de ce nu o faci acasa, cu un prosop umed?
-Vrei sa scapi de mine? -Da, iesi naibii de aici.
-Nu, nu, nu, inca nu s-a terminat timpul. -Ba da.
-Nu plec. Nu. -Nu vrei sa-mi raspunzi, ma faci sa pierd timpul.
Am crezut ca suntem prieteni.
-Joaca s-a teminat, e clar? -De ce vrei sa ma dai afara?
Imi tii lectii despre viata? Uite-te la tine, hodorogule.
-Ce te face pe tine sa mergi mai departe? -Faptul ca lucrez cu tine.
Unde este sufletul tau pereche? Vrei sa vorbim despre suflete pereche? Ea unde e?
-A murit. -Asa e. A murit.
Ea moare si tu iti iei banii si pleci?
-Cel putin eu am jucat o mana. -Ai jucat o mana si ai pierdut. Ai pierdut o mana buna.
Unii oameni pierd o asa mana buna, dar au curajul si incearca din nou.
Uita-te la mine. Ce vrei sa faci?
Tu si aiurelile tale. Ai intotdeauna un raspuns pregatit pentru oricine.
Si vin eu si iti pun o intrebare simpla, si tu nu poti sa-mi dai un raspuns simplu,
pentru ca nu stii.
La revedere.
-Du-te naibii. -Tu esti ciobanul.
Cioban.
Smecherul.
Am vrut doar sa...
te sun inainte sa pleci.
Am fost foarte ocupat cu toate interviurile pentru un loc de munca,
si cu siguranta nu voi fi doar un lucrator in constructii.
Stii ca niciodata nu m-a interesat chestia asta.
Da.
Te iubesc.
Will?
Ai grija de tine.
La revedere.
Will, vino. Will!
Will, ajunge! Am terminat!
Sunt la tine la birou si baiatul nu e aici.
Si e 5 si 10.
A intarziat o ora si zece minute.
Daca nu apare si eu scriu in raport ca el nu e aici,
si il baga la inchisoare, nu eu il voi avea pe constiinta.
Bine. E-n regula.
Ce s-a intamplat?
Multumesc.
O, Doamne. Ce buna e.
Ce-ti face prietena?
A plecat.
A plecat? Unde?
La facultatea de medicina in California.
-Serios? -Da.
-Cand? -Cred ca acum o saptamana.
E nasol.
Si cand termini cu vizitele la psihiatru?
La o saptamana dupa ce implinesc 21 de ani.
Si o sa te incalte cu vreo slujba?
Da, o sa stau intr-o camera si voi face impartiri pentru urmatorii 50 de ani.
Nu, poate vei face ceva operatiuni bancare.
Voi fi un nenorocit de cobai.
Oricum e mai bine decat aici. Ai reusi sa pleci.
De ce sa vreau sa plec de aici?
Adica, o sa traiesc aici toata viata.
O sa fim vecini, o sa avem copii,
o sa-i ducem la meciuri de baseball si la picnic.
Imi esti cel mai bun prieten, asa ca te rog sa nu ma intelegi gresit,
dar daca peste 20 de ani vei locui tot aici,
si vei veni la mine acasa sa te uiti la meci
si vei lucra tot in constructii, o sa te ucid.
Si asta nu e o amenintare. Vobesc serios. O sa te omor.
Ce naiba tot vorbesti?
-Uite ce e, tu ai ceva ce nu are nici unul dintre noi. -Termina!
De ce de fiecare data ajungem aici? Imi sunt dator mie sa fac asta sau aialalta.
-Si ce daca nu vreau sa fac ceva? -Nu, nu, nu. Nu o faci pentru tine.
O faci pentru mine.
Pentru ca maine o sa ma trezesc si voi avea 50 de ani
si voi face tot acelasi lucru pe care il fac acum.
Dar e in regula. E in regula.
Adica, tu ai in mana biletul castigator
dar esti prea fricos sa mergi sa-l incasezi, si asta e o prostie.
Pentru ca eu as face orice sa am ceea ce ai tu,
si la fel ar face toti ceilalti de aici.
Ar fi o insulta pentru noi daca tu ai fi tot aici peste 20 de ani.
E o imensa pierdere de timp sa stai aici.
-Nu ai de unde sa stii asta. -Nu?
-Nu. Nu stii. -Zau, nu stiu. Sa-ti spun ce stiu eu.
In fiecare zi vin la tine acasa si te iau,
iesim in oras, bem ceva, radem, si ne simtim bine.
Sti care este cea mai placuta parte a zilei pentru mine?
Sunt cele 10 secunde, de cand iau curba si pana cand ajung la tine la usa.
Pentru ca ma gandesc ca poate voi ajunge acolo, voi bate la usa si tu nu vei fi acolo.
Fara "la revedere", fara "ne vedem mai tarziu". Fara nimic. Poate ca ai plecat pur si simplu.
Nu stiu eu multe, dar asta stiu.
E un dezastru, Sean.
Te-am adus aici pentru ca am sperat ca ma vei ajuta cu baiatul asta...
-Nu ca sa-l faci sa plece. -Stiu ce fac cu baiatul.
Nu-mi pasa daca ai o relatie stransa cu baiatul!
Nu-mi pasa daca ati ras impreuna, chiar daca e pe banii mei.
-Dar sa nu indraznesti sa subminezi ceea ce incerc eu sa fac. -Sa subminez?
Acum baiatul este intr-un punct critic.
Inteleg foarte bine. E intr-un moment critic. Are probleme.
Ce probleme are? Se gandeste ca i-ar fi mai bine ca ingrijitor, la inchisoare?
Mai bine sa fie inconjurat de o gramada de gorile retardate?
Si de ce crezi ca gandeste asa? Ai vreo idee?
El poate face fata problemelor. Poate face fata oricarui fel de munca. Te-a manipulat si pe tine..
Asculta-ma. De ce se ascunde?
De ce nu are incredere in nimeni?
Pentru ca primul lucru care i s-a intamplat
a fost sa fie abandonat de cei care ar fi trebuit sa-l iubeasca cel mai mult.
Nu-mi spune mie povesti freudiene.
De ce-si petrece timpul cu gorilele alea retardate, cum le zici tu?
Pentru ca oricare dintre ele, daca le-ar cere el, ti-ar da cu un par in cap.
-Asta se numeste loialitate. -Da, e foarte impresionant.
Si pe cine manipuleaza el? Ii indeparteaza pe toti, inainte ca cei din jur sa-l paraseasca.
Este un mecanism de aparare, intelegi?
Timp de 20 de ani a fost singur din cauza asta.
Daca il fortezi acum, lucrurile se vor repeta din nou si din nou.
Nu voi permite sa i se intample asa ceva.
-Nu face asta. -Ce?
Nu-l contamina cu ideea ca e bine sa renunte, ca e in regula daca e un ratat.
Pentru ca nu e bine, Sean!
Si daca esti suparat pe mine pentru ca eu am succes, ca sunt ceea ce ai fi putut si tu sa fii...
-Nu sunt suparat pe tine. -O, ba da, esti suparat pe mine.
Iti e ciuda pe mine, dar nu am de gand sa-mi cer scuze pentru succesele mele.
Iti e ciuda ca eu am facut ceea ce ai fi putut face tu!
Dar intreaba-te, Sean... Intreaba-te...
daca vrei ca Will sa simta la fel... daca vrei ca Will sa se simta un ratat.
Rahat arogant ce esti!
De asta nu vin la intalnirile noastre. Pentru ca nu suport sa vad privirea din ochii tai.
-Acea privire superioara, dar in acelasi timp nesigura. -Termina, Sean.
Crezi ca sunt un ratat. Stiu cine sunt.
Sunt mandru de ceea ce fac. Am facut o alegere constienta. Nu m-am lasat dus de val.
Dar tu si prietenii tai credeti ca sunt demn de mila.
Tu si lingaii ce te urmeaza peste tot spunand: "Are medalia Field".
De ce te temi inca atat de mult de esec?
Deci e vorba de medalia mea? O, Doamne, pot merge acasa si sa ti-o aduc. Ti-o dau tie.
Baga-ti medalia undeva, bine?
Pentru ca nu-mi pasa de medalia aia,
pentru ca te stiu dinainte de a deveni un zeu al matematicii,
de cand erai plin de cosuri si iti era dor de casa si nu stiai pe care parte a patului sa faci pipi.
Da, erai mai destept decat mine atunci, si esti si acum.
Asa ca nu trebuie sa ma acuzi pe mine de felul in care s-a derulat viata ta.
Nu te acuz pe tine! Nu e vorba de tine!
Matematician tampit! E vorba de baiatul asta!
E un copil bun! Si nu o sa te las sa-ti bati joc de el asa cum incerci sa faci cu mine acum.
Nu o sa te las sa-l faci si pe el sa se simta un ratat!
-Dar nu va fi un ratat! -Decat daca-l impingi tu la asta! Daca il conduci tu!
Sunt ceea ce sunt azi pentru ca am fost condus de altii si pentru ca am invatat sa ma conduc singur.
Dar el e el, nu tu! Pricepe!
Pot veni mai tarziu.
Nu, intra. Eu tocmai plecam.
Multe din discutiile astea sunt vechi intre noi doi.
Nu e vorba de tine.
-Ce e asta?
Este dosarul tau. Trebuie sa-l trimit judecatorului sa il evalueze.
Nu o sa ma pici, nu-i asa?
Ce scrie?
-Vrei sa-l citesti? -De ce?
Ai ceva experienta in domeniu?
20 de ani de consiliere. Da, am vazut multe la viata mea.
Vreau sa zic, ai avut vreo experienta din aceasta?
-Personal? -Da.
Da, am avut.
Si nu a fost placut.
Tatal meu era alcoolic.
Un nenorocit de betiv sadic.
Venea acasa beat mort, chitit sa bata pe cineva.
Si eu il provocam, ca sa nu o bata pe mama sau pe fratele meu mai mic.
Cele mai interesante seri erau cand purta inelele.
Obisnuia sa puna pe masa o cheie fixa,
un bat si o curea.
-Spunea doar "Alege" -Eu as fi ales cureaua.
Eu alegeam cheia.
De ce?
Ca sa-l scot din sarite.
-Tatal tau vitreg? -Da.
Si, deci, ce scrie? Ceva de genul 'Will are o problema de atasament?'
Asa ceva?
Teama de a nu fi abandonat?
De asta m-am despartit de Skylar?
-Nu stiam ca v-ati despartit. -Da, m-am despartit de ea.
-Vrei sa vorbesti despre asta? -Nu.
Da Will, eu nu stiu prea multe.
Vezi asta? Toata porcaria asta?
Nu e vina ta.
Da, stiu asta.
Uite-te la mine, baiete.
-Nu e vina ta. -Stiu.
Nu. Nu e vina ta.
Stiu.
Nu, nu, nu stii. Nu e vina ta.
-Aud? -Stiu.
-Nu e vina ta. -Bine.
Nu e vina ta.
-Nu rade de mine.
Nu e vina ta.
Nu rade de mine, pricepi? Nu glumi cu mine, Sean, nu tu.
Nu e vina ta.
O, Doamne.
O, Doamne, imi pare atat de rau! O, Doamne!
Da-le-ncolo, bine?
-Ce doriti? -Sunt Will Hunting, am venit pentru un interviu.
Va rog sa luati loc un minut.
Da, un domn Hunting, asteapta in hol.
Pe care ai ales-o?
E unul din posturile de pe lista pe care mi-a dat-o profesorul, la McNeil.
Inca nu i-am spus, dar am fost si am vorbit cu seful meu,
Cu noul meu sef. Pare un tip de treaba.
-Asta e ceea ce-ti droesti? -Da, adica, asa cred.
Ei bine, bravo. Felicitari.
Multumesc.
Timpul a expirat.
Deci, asta e tot? Am terminat?
Da, asta e tot.
Ai terminat. Esti un om liber.
Sean, as vrea sa stii ca...
Cu placere, Will.
Stii, sper ca vom tine legatura.
Da, si eu.
O sa calatoresc putin, va fi cam dificil, dar...
am un telefon cu robot la facultate, si o sa-mi verific mesajele.
Uite, asta este numarul.
Poti sa ma suni si o sa te sun si eu imediat.
Stii, m-am gandit ca ar trebui
sa pun banii pe masa si sa vad ce carti imi vin.
Fa cum iti dicteaza inima, baiete, si totul va fi bine.
-Iti multumesc, Sean.
Eu iti multumesc, Will.
Asta e cumva impotriva relatiei dintre medic si pacient?
Nu, daca nu ma ciupesti de fund.
-Ai grija de tine -Si tu.
Da.
Mult noroc, baiete.
Doua beri.
Ce s-a intamplat? Ati plecat deja?
Nu, a trebuit sa-l conving.
-De ce nu i-ai tras una? -Micutului Morgan ii place de el.
Oamenii incearca sa-l bata in fiecare saptamana.
-Daca-ti bati joc de copil nu esti cu nimic mai grozav. -Ai zis ceva de mine?
-Nu vobeam cu tine. Nu e treaba ta.
-Vreau si eu o bere. -Am comandat doua beri.
-Hei, magarule. -Ce e, idiotule?
-La multi ani. -Ai crezut ca am uitat?
-Haide. -Vin, vin.
Bine. Cine e primul?
-Haide, nenorocitule. -Cine e primul?
Uite cadoul tau.
-Haide, fratioare. -Ce e?
Stim ca trebuie sa mergi pana la Cambridge si inapoi, la noul tau loc de munca,
Si e clar ca nu am de gand sa te duc acolo in fiecare zi, asa ca
-Morgan a vrut sa-ti ia abonament la tren. -Dar nu asta am spus.
Dar, acum ai 21 de ani.
Ai voie sa bei, asa ca ne-am gandit ca cel mai bun lucru pentru tine ar fi o masina.
-Iti place? -E...
E cea mai urata masina pe care am vazut-o in viata mea.
-Haide, fratioare. -Cum ati reusit asta, baieti?
Stii, Bill si cu mine am asamblat partile,
si Morgan a fost la cersit in fiecare zi.
Am luat la mana toata caroseria.
Da, am si eu o slujba, fratioare.
Baiatul ma roaga de doi ani sa-i fac rost de o slujba. A trebuit sa-l las sa ajute la masina.
Daci pana la urma ti-ai gasit un serviciu, Morgan?
-Da, am avut unul. Dar acum iar sunt pe tusa. -Si despre ce e vorba?
-Tunzi iarba? Ce faci? -Habar nu are.
Bill si cu mine am refacut tot motorul.
E o masina buna. Motorul e bun. Motorul e bun.
-La multi ani, Will. La multi ani, fratioare.
Buna.
Intra.
Sean, eu...
Si eu, Gerry.
Da. E in regula.
Am auzit ca ti-ai luat o vacanta.
Da. Voi calatori putin, poate ma voi apuca de scris.
Si unde pleci?
In India, in China si in Baltimore.
Stii cand te vei intoarce?
Am primit ieri o invitatie.
Scrie ca promotia '72 are intalnire peste sase luni.
Da, si eu am primit una.
De ce nu vii? O sa-ti ofer ceva de baut.
Bautura e gratis la chestiile astea.
Stiu, Gerry. Incercam sa fiu ironic.
-Ce-ar fi sa bem ceva chiar acum?
Da. E o idee buna.
Haide. Platesc eu.
-Am biletul castigator chiar aici, amice.
Da, domnule, acesta este.
Este biletul meu spre paradis.
Stii care sunt sansele sa castigi la loterie?
-Care? Patru la unu? -Aproximativ 30 de milioane la unu.
-Dar tot pot sa incerc, nu-i asa?
Da, si ai sanse aproape la fel de mari cum ai sa fii lovit de traznet aici pe scari, chiar acum.
E si asta o posibilitate. Adica, 32 milioane. Daca te uiti la marimea...
Will!
Will?
Nu e aici.
Sean, daca profesorul intreaba de postul acela,
spune-i ca-mi pare rau, dar a trebuit sa ma vad cu o fata.
Will.
Ticalosul. Mi-a furat replica.