PRIČA O GLEN MILERU
Zdravo, gdine Kranc.
- Želeo bih da otkupim moj... - Znam! Trombon.
Uvek ga držim izloženog u prozoru
pa kada prolazite ovuda da se uverite da je još tu..
Pazim na njega.
Recite, gdine Miler, gde ste ovaj put zaradili novac?
- Radio sam na benzinskoj stanici. - I dobili posao u drugom orkestru?
Tako je. Sada sam sa Mintonom u Sanset hotelu.
Čami će me odvesti.
Vaš prijatelj Čami, zašto on nešto ne založi?
- On svira klavir. - Shvatam!
To je sve što nam treba! Da ponekad prenesemo klavir na neko mesto.
Ova niska bisera, koliko ste ono rekli da košta?
Želeo bih svojoj devojci dati kao rođendanski poklon.
Zar nije divno biti mlad?
Upravo je otkupio trombon i želi da kupi ogrlicu od 100 dolara.
100 dolara?
Želim da joj ovu poklonim. Nisam je video već nekoliko godina.
- Vi ste vereni? - Ne, ne bi se moglo tako reći.
Izlazili smo i zabavljali se kad smo bili na koledžu Kolorado.
100 dolara. To je dosta novca, zar ne?
Kao stalnoj mušteriji daću vam poseban popust.
Čini mi se da je to Čami.
Sto dolara.
Ovo je za trombon.
- Hvala. Doviđenja. - Doviđenja, gdine Miler.
- Gde si ovo dobio, Čami? - Napravio sam posao sa Briskom.
Lepa su. 45 konjskih snaga. Samo su četiri godine stara.
- 45 konja... - Hajde, upadaj, treba da idemo.
- Je li ovo prerađeno, dečko? - Jeste, samo fijuče!
- Jesi li poneo moj aranžman? - Sediš na njemu.
Ali ovo je Sanset Hotel, sa palmama u saksijama i mermernim stepenicama.
- Mintonov orkestar svira prijatno. - Znam to.
Nemoj pokušavati da spavaš noćas na tom aranžmanu.
- Ne želimo da izgubimo posao. - Prestani se brinuti. To je klasika.
Maštao sam i živeo za mermerne dvorane, to je klasika!
Kad Minton čuje ovaj aranžman, daće nam posao do kraja života.
Idemo.
SANSET HOTEL
MARK MINTON i njegova lagana muzika
Loše je što ne možeš da založiš aranžman, a da zadržiš trombon.
- Znaš li ti gde se nalazi Venecija? - U Italiji.
Ne! Venecija je ovde. Kod pristaništa, sa velikim točkom.
- Oh, tako je. - Vi momci idete tamo sledećeg ponedeljka.
- Taj momak Polak, vrši probe. - Ben Polak?
Ben Polak. Okuplja novi orkestar.
Odlaze na duže vreme, na neko dugo putovanje.
- Kako ti to znaš? - Momak mi je rekao jutros.
- Momci, otiđite tamo. - Sigurno. Hvala puno.
Sledećeg ponedeljka?
Imaš vremena nedelju dana da ponovo otkupiš trombon.
- Mogao bi da radiš na benzinskoj stanici. - Ja, nikako.
Ja ću raditi na aranžmanima.
S moje strane, radujem se vašem poslu, gdine Miler,
ali zašto ne odustanete od aranžmana i onda dirigujete sa trombonom?
To je pravo pitanje. Želeo bih da znam odgovor.
Ali ja imam ideju u svojoj glavi.
Za mene, muzika je nešto više od samo jednog instrumenta.
To je celi orkestar koji zajedno svira. Shvatate li?
Jedini način da iskažem sebe je da radim na aranžmanima.
Vidite? Hvala vam za kraj.
Hajde.
Odlično!
- Hvala, Ben. - Primljen si. Primljen si.
- Ko je sledeći? - Ja sam.
Uradio sam neke aranžmane...
Preko glave mi je aranžmana. Treba mi više muzičara.
Cele nedelje sam radio na njima. Oni su u vašem stilu.
Cenim to. Ostavite ih na klaviru, probaću ih neki drugi put.
Uh-uh.
- Moje ime je na omotnici. - Kicoš.
U redu, ko je sledeći?
Ja sam. Ime mi je Švarc. Vilbur Švarc.
Klarinet, eh? Sedite na prvu stolicu i napravite malu probu.
- Iz kog tonaliteta želite da sviram? - Da li možete da čitate direktno?
- Isprobajte me. - Čami, daj mu nešto da proba.
Jedan, dva.
Hej, Glen! Vraćaj se. Gdin Polak želi da razgovara s tobom.
Kaže da je tvoj aranžman ono pravo! Tvoj aranžman!
Sviram u orkestru i radim aranžmane.
Dobio sam unapred za dve nedelje.
Pravi si Rokfeler!
- Želim da vam se zahvalim na svemu. - Nije vredno pomena.
Radujem se da je sve dobro ispalo.
A sad o onoj niski bisera za rođendan moje devojke.
Nešto ste rekli o posebnoj ponudi za taj poklon.
Za vas je 80 dolara. Sada mi platite 40, a ostatak 5 dolara nedeljno.
- Potpuno odgovara. - Da li da ja u vaše ime ovo pošaljem?
Bolje je da ja to ponesem sa sobom. Nisam siguran za njenu adresu.
Spremamo se u Denver. Ona živi veoma blizu tog mesta.
Deset, 20, 30, 40. Tu je 40.
- A ovo je za trombon. - U redu.
- Mnogo vam hvala. - Hvala i vama i želim vam puno sreće.
Nadam se da ćete prestati sa davanjem u zalog, bar za neko vreme.
- I ja se nadam! Doviđenja. - Doviđenja, gdine Miler.
- Glen, hajde! - Slomljena strela?
Jeste! Dobio sam to za stara kola i 100 dolara.
Mnogo snažnije. Može izdržati duga putovanja.
Ako orkestru krene dobro, možemo ih prodati nekom preduzimaču.
Ubaci pozadi, imaćeš pravu vožnju.
Požuri, Glen. Približavamo se Denver Palasu za deset minuta.
- Koliko, gdine? - Oh, dajte nam pet.
Zdravo. Želim Bulder 6-1-7-0.
Koliko?
Ja ću se javiti, mama.
Halo?
Halo? Helen? Kako je moja devojka?
Tvoja devojka? Ko je to?
Ko je to? Da li je to Helen Burger?
Jeste, ali mora da je to neka...
- Dobro,ovde je Glen! - Glen? Koji, Glen?
Ovde je Glen Miler!
Glen Miler?
Oh, Glen Miler.
Pa, sada, onako, iskreno. Dve godine su prošle i ni jedne reči od tebe.
Zar nisi dobila moju razglednicu?
Onu koju si napisao prošle godine za Božić?
Dobro, ni ja nisam dugo čuo za tebe.
Nisam ni znala gde se nalaziš. Čak i ne znam gde se sada nalaziš.
Ovde sam. U Denveru. Želim da te vidim. Šta misliš da to bude večeras?
Oh, žao mi je. Imam već zakazan sastanak.
Zar ne bi mogla da ga otkažeš? Ja sam sa Polakom i odlazimo sutra ujutru.
Sada, da budem iskrena, ja...
Glen, hajde, požuri.
Onda ću te kasnije videti. Gi, ima mnogo stvari koje ti želim reći.
- Glen, sačekaj malo... - Doći ću odmah, čim završim posao. 'Viđenja.
Glen? Halo?
Pa, iskreno.
- Zdravo, tata. - Izlaziš li, Helen?
To su novi uvojci, zar ne? Ed te već čeka.
Večeras to nije Ed. To je momak koga nisam videla već godinama.
Nije Ed? Šta se desilo?
To mora da je nešto ozbiljno čim ti otkazuješ sastanak sa Edom.
Nije, mama. Glen nije moj tip.
Čini mi se da sam suviše praktična ili neromantična ili nešto slično.
Želim čoveka kao što je Ed koji ima fabriku
ili prodavnicu ili nešto sigurno i pouzdano.
Sigurno neću da se upuštam u neku selicu kao što je Glen Miler.
Čime se bavi, taj Glen Miler?
Zaista ne znam osim što mi reče da je u Denveru samo večeras.
Pokupiće me negde odmah po završetku posla.
Mora da je neki vredan radnik. Skoro je 9:0 sati.
Je li?
Dobro.
Oh! Za ovo nema mesta nikakvom izvinjenju!
Najmanje što je mogao da uradi jeste da pozove telefonom.
- Ukoliko nije imao neku nezgodu. - Pozovi ga.
Na koji način? Ne znam ni gde je.
Ako sutra moram ići u lov, ja moram da legnem.
Sem će doći po mene u cik zore.
- Ne izgleda da će noćas doći. - Jasno je da neće!
Pa i ako dođe, ja ne želim ni da ga vidim.
Znači, mi možemo ići na spavanje?
Eto, to je previše i za gdina Glen Milera.
Više nikada ne želim da ga vidim.
Helen?
Helen!
- Oh, tu si. - Glen Milere, odlazi odavde.
Ne želim da odem. Došao sam da te vidim. Imamo sastanak.
- Ššš! Probudićeš komšije. - Kako mogu da pričam s tobom?
Budi tih. Odmah ću sići.
Zdravo, Helen.
Šta je to s tobom pa dolaziš u ove sitne sate?
Rekao sam, doći ću posle završetka posla. Došao sam najbrže što sam mogao.
- Ššš. Tiše. - Malo si se promenila, jesi li?
Svadljiva kao i uvek, ali si i zgodna.
Moram da budem lepa! Obučena u kimono i sa viklerima u kosi.
Je li ti sve zavisi od izgleda? Dođi i sedi.
- Napolju je hladno. - Dođi. Noć je divna.
Gi.
Tamo. Doneo sam ti poklon za tvoj rođendan.
Moj rođendan? On je tek sledećeg novembra.
Ovo je za tvoj prošli rođendan.
Tako znači, veoma su lepi! Ali ne mogu da primim takav poklon.
Zbog čega? Nisu pravi. Želeo bih da jesu.
Kupio sam ih Los Anđelesu u zalag... U, uh... A, uh...
Jednog dana ću ti kupiti prave.
Časna reč.
Dve godine ni reči od tebe, a onda ovakav poklon.
Ti znaš, nekima ljudima ne treba pisati. Tebi je to poznato.
- Ja sam znao da ćeš ti biti ovde. - Oh, jesi li zaista znao?
Sigurno. Znao sam da ćeš biti ista ona.
Samo tako, sedeći okolo i čekajući da se pojaviš, tako pretpostavljam?
"Kako je moja devojka?" tako si rekao. Pa, slučajno se desilo da si pogrešio!
Verena sam za Eda Hilija već skoro godinu dana.
Da li ti je slučajno palo na pamet da te ne želim ponovo videti?
Nije, nikad nisam pomislio na to.
Nikada.
- Nikada. - Zašto bih ja bila luda za tobom?
Na trenutak si me zabrinula.
Časna reč!
Da si kao i sve druge, nikada ne bih ponovo razgovarao s tobom.
Pogledaj me. Sedim ovde u kimonu i sa kosom koja je kao...
- Tim viklerima. - Strašno, zar nije tako?
Helen, slušaj sada, imam ideju.
Pođi sa mnom u Fort Morgan. Tamo ću te upoznati sa mojom porodicom.
- Sada? - Upravo, sada.
Ljudi spavaju između 3 i 6 časova ujutru.
Poludeće zbog tebe.
- Ali će nas zato ponuditi sa doručkom. - Kako ćemo stići tamo?
- Uzeću taksi. - Taksi do Fort Morgana?
- Naravno. - To je previše ekstravagantno.
- Nije tako daleko. - Možda da ja uzmem porodični auto.
Predivno. Sačekaj malo.
Dozvoli mi da proverim da li ti veličina odgovara?
Tako.
Uh-oh.
- Gdin Burger, ja... - Smiri se, sinko.
Upravo plazim u lov, na zečeve.
- Glen! - Ovo je Glen!
Zdravo, Herb. Kako si? Drago mi je da te vidim. Zdravo, Ajrin.
- Kako iznenađenje! Nisam imao pojma. - Zdravo, mama.
Drago mi je da te vidim. Mama, ovo je...
Ne moraš mi ništa govoriti. Vi ste Helen!
Već godinama slušamo o vama.
Tako je, da. Veoma sam srećna što sam vas upoznala.
- Tatica će sići dole za koji trenutak. - Din i Velna?
Oni su dobro! Pokazaću vam sliku bebe.
- Sigurno. - Ona je tvoja devojka, Glen?
Tako je, Herb.
Hoćete li se vi i Glen venčati?
Nemoj to pitati! Pripremamo se da tražimo dozvolu.
- Kako si, sine? - Dobro sam.
- A vi ste Helen. Dobrodošli u porodicu. - Hvala vam.
- Hoćeš li ovoj dečici pripremiti doručak? - Sigurno da hoću!
Mogao bi da nam kažeš gde si bio i kakvi su ti planovi.
Da pitamo Helen, eh? Kladim se da će vam sve ispričati.
Oh, ne, gdine Miler. Izgleda da sam ja poslednja osoba koja će to ispričati.
- Jeste. - Dobro, hajde.
- Volite li palačinke, Helen? - Volim.
Mama ih odlično pravi...
Malecki sivi krčag, kako te volim
Ha-ha-ha, vi i ja
Malecki sivi krčag, kako te volim
Dobri stari Kolorado. Nije se nimalo promenio.
Nije, divan je kao i uvek.
Još imamo vremena. Hajde da prošetamo kroz puteljke u ime starih vremena.
- Volela bih to. - Idemo.
- Želela bih da ne odemo tako brzo. - I ja također.
Slušaj. To je proba u Gli Klab.
- Sviđa mi se ta pesma. - Šta, „Malecki sivi krčag“?
To je neka vrsta melodije iz konzerve.
Zbog čega, ta mi je omiljena.
Moj tata mi je to pevao kad sam bila mala devojčica.
Pogađam i zašto.
- Pevaju zaista prilično dobro. - Mm-hm.
Kad je nešto zaista dobro kao to, ja to znam.
Dobijem čudan osećaj, nešto me Zagolica pozadi na mom vratu.
Tako ja to kažem. Stvari od kojih mi se podigne kosa.
- Je li to tako? - Jeste.
Prilično dobro, posmatrajući odavde.
Upravo se tako osećam!
- Sećaš se ovog jezera? - Da, sećam se.
- Gde ćeš da kreneš odavde? - Put nas vodi na istok.
Čikago, Njujork. Imamo nastup tamo u Klabu Fifti.
- Jesi li ikada bila u Njujorku? - Nisam.
Nisam ni ja. Čujem da je to graduskara.
Stvarno ćeš videti Ameriku, zar ne?
Ti misliš da sam ja bez kormila, misliš li tako?
Lutanje po celoj zemlji sa orkestrom.
- Da, mislim da je tako. - Ali ja nikako, i ni slučajno.
Ja tačno znam gde idem. Ja tačno znam šta želim da radim.
Zaista znaš?
Celog života ne želim biti neko ko je sporedan i samo trombonist.
Hoću da imam svoj vlastiti orkestar.
Izvodiću moju sopstvenu muziku.
Ja... To je teško objasniti, ali orkestar...
Orkestar treba da ima svoj vlastiti zvuk, treba da bude prepoznatljiv.
- Neka vrsta ličnosti. - Uh-uh.
Kako ćeš stvoriti taj poseban zvuk?
Vidiš, aranžmani,
način na koji ih napišeš za svaki instrument posebno.
Neki orkestri već imaju svoj zvuk kao Polakov orkestar,
ali to nije pravi zvuk, nije za mene.
- Šta je? - Ne znam.
Ne znam. Još ga nisam pronašao.
Ali ću ga jednog dana pronaći, a kad to uradim...
Ti ćeš to otkriti. Sigurna sam da hoćeš.
- Jesi li, zaista? - Hej, Glen!
Eno ga Čami. Dobro je pronašao. Doviđenja.
Bilo je divno da sam te video. Doviđenja. Dolazim!
Čućeš o meni. Sačekaj i videćeš.
- Hajdemo momci, idemo. - U redu, u redu.
'Đenja.
Pošteno.
Kako bi bilo još jednu? Još jednu numeru?
Ne možemo, deco. Odlazimo u Atlantik Siti.
Vraćamo se za nekoliko meseci.
Hvala mnogo. Naduvenko.
Društvo, saslušajte me nekoliko trenutaka pre početka pakovanja.
Autobus polazi od hotela za Atlantik Siti ujutru u 10:30.
Svi treba da dođu na vreme. Nemojte kasniti, važi li? U redu.
Ben, kao što sam vam rekao,
mislim da je to mesto gde ja silazim.
Želim da se zahvalim na svemu.
- Nadam se da znaš šta radiš? - Jeste.
Želim provesti neko vreme u Njujorku. Želeo bih nešto da prostudiram.
Upravo kad je orkestru krenulo i kad je stao na svoje noge.
Sve mi je poznato. Ja cenim sve što ste za mene uradili
i želim vam svu sreću ovog sveta.
Ako se ukaže... Bilo kada da napravim aranžman za vas, samo mi javite.
To jeste ideja. Pa, zbogom, klinac. I puno sreće.
- Hvala za sve. - Zbogom.
- Stvarno si ozbiljan s time? - Jesam.
Još imaš onu ludu ideju u svojoj glavi za onaj naročiti zvuk?
Hej, Don?
Ja sam Čami MekGregor. Ovo je Don Hejnis.
- Zdravo. - Milo mi je što smo se sreli. Vi angažujete orkestre.
Pokušavam da dovedem Glena da uradi neki aranžman.
- Ovo je strašno usamljen grad. - Znam.
Voleo bih da procunjamo zajedno, ali ovde jedem već dve godine.
To je postala navika. Mislim da to ne mogu prekinuti.
Znam.
Pa, srećno, klinac. Nadam se da ćeš naći prijateljskiju zalagaonicu.
- Jeste, ’đenja, Čami. - Do viđenja.
- Glen! - Zdravo, Don. Kako ste?
- Šta radite? - Ništa naročito.
Slušaj, Red Ničols okuplja neki orkestar za novi mjuzikl, Gerl Krejzi.
Znam da još tragate za onim naročitim zvukom, već dve godine.
- Ne možete ga pronaći praznog stomaka. - Sigurno da ne mogu.
Puno vaših prijatelja je u orkestru... Beni Gudmen, Bejb Rasin.
- To je velika šansa. Trajaće cele sezone. - Pretpostavljam da je bolje to prihvatiti.
Zvaću vas sutra. Moram da požurim.
Hvala mnogo.
Moja žena i ja živimo sami u brvnari i zovemo je naš dom.
Ona voli džin, a ja volim rum, kažem vam, tako uživamo
Ha-ha-ha, ti i ja, mali smeđi krčag, zar te ne volim?
Da sam imao kravu koja daje mleko, obukao bih je u najfiniju svilu
Ako je hranim najprobranijim senom i muzem je četrdeset puta dnevno
Ha-ha-ha, ti i ja, mali smeđi krčag, zar te ne volim?
Helen, za tebe je.
- Ko je to? - Ne zaboravi da okreneš pečenje.
Ko je to?
Halo.
Helen, možeš li da dođeš odmah u Njujork?
Glen! Ne znam da li mogu ili ne mogu.
Ali, za ime Boga, zašto?
Treba da se venčamo.
Potrebna si mi, Helen. Ne mogu više da čekam.
Glen, ja sam verena!
To je u redu. To će biti veoma kratka veridba.
Ne, ti ne razumeš. Ja sam verena za Eda. Eda Hilija.
Eda Hilija? Za onog momka što si mi rekla pre dve godine?
- Jeste. - Ako se nisi udala za dve godine...
Ljudi ne uleću tako u brak!
Gluposti, Helen. Dođi u Njujork i udaj se za mene i jednom okončaj tu stvar.
Ne mogu ga tek tako ostaviti!
Ima voz koji polazi iz Denvera u 11:30 sutra naveče. Možeš li stići?
Glen, sačekaj samo koji trenutak.
O svemu ćemo razgovarati kad stigneš ovamo.
Časna reč!
Zovi me iz Denvera da bih te sačekao. Moj broj je Pensilvania 6-5000.
Pensilvania 6-5000.
Pensilvania 6-5-0-0-0.
I, Helen, ponesi topao kaput.
ove godine ovde postaje sve hladnije. Doviđenja.
Glen!
Da me ubiješ, ne znam kako je ubedila Eda da je odveze u Denver.
Helen!
- Hej. Izgledaš divno. - Došla sam samo da sve raspravimo.
O tome ćemo pričati usput.
Neću dozvoliti da me nateraš na udaju.
Naravno da ne. Ali, nemamo mnogo vremena.
Moramo da uzmemo dozvole, onda idemo u Gornji grad u crkvu u 7:00.
- Moram da budem u pozorištu do osam. - Stani malo, Glen.
Gi, tako mi je drago da si ovde.
- Gde ideš? - U pozorište.
Videćeš divnu predstavu, Gerl Krejzi. Uzeo sam ti sedište u loži.
- Ne, mislim na medeni mesec. - Pensilvania Hotel.
Don je uredio veliki apartman. On je poslao po stvari.
Pensilvania Hotel? Zar to nije ekstravagantno?
Da smo se venčali u Bulderu i došli u Njujork na medeni mesec
smestili bi se u hotel.
- Pretpostavljam. - Naravno da je tako. Ovde je karta.
Sastaćemo se posle predstave. Želim da proverim da li je...
- Šta? U šta gledaš? - Čoveka za kog sam se upravo udala.
Prvi put čak nisam ni razmišljala kad sam se pakovala.
A onda si me dočekao na stanci i poljubio me.
To je bio poljubac da te uveri.
Ja sam računao da je to samo trik.
I ako nemaš ništa protiv, želela bih da me u to ponovo uveriš.
Čekam na svoje vreme
Zato što sam takav momak ja
Počinjem u ponedeljak, pa sve do nedelje
Čekam na svoje vreme
Sledeće godine
Ove godine
Čekam na svoje vreme
Zato što sam takav momak ja
Stranče, doviđenja
Samo idem daleko
Čekam, čekam
Čekam na svoje vreme
Šesti sprat
Žao mi je zbog one riže.
Iako je to bilo veoma mučno.
Imam osećaj da ljudi bulje u nas.
- Gluposti. - Ne. Ovde.
Sada ću da te prenesem preko praga.
Evo je dolazi mlada
Sva odevena u belo
A tu je i mladoženja stoji odmah pored nje
Svima, ovo je Helen.
Ben! To je momak koji mi je dao prvi posao.
Ovo je Helen. Sećaš se Džin Krupa sa predstave.
Ovo je Bejb Rasin, tenor saksofon.
Sećaš se Čamija. Tamo su Poli i Don.
Odlučili smo da proslavimo. Imaćemo zabavu.
- Ovde? - Ne, Harlem. Koni In.
Oh. Pa to je strašno od vas.
Helen je upravo stigla. Imali smo venčanje, a onda pretstavu.
- A Helen je malo umorna. - Uopšte, nisam.
Provela si tri dana u vozu.
Ako su tvoji prijatelji bili tako dobri da nam prirede proslavu, onda ćemo ići!
- Čudesno! - Već smo obezbedili rezervacije.
Da, Bejsn Strit
To je ulica
gde se drugari susreću...
Ko je on?
Ko? Luis Armstrong!
Da, da, da, stvarno, da
Da, to je veliko uživanje
Njihanje u Bejsn Strit, da
Hej, Džin! Džin Krupa je tamo!
Ko bi rekao? Dođi, čoveče. Pruži mi ruku.
- Kako poslovi? - Da li bi želeo da nam se pridružiš?
Bejb Rasin! Zar ne bi voleo malo svinga sa momcima?
- Je li ovo džin? - Da.
Glen, dolazi ovamo, tatice. Hajde malo onako kao sa Ben Polakom.
Brzo se vraćam.
- Dobro ti ide, Glen. - Bio si divan!
Bilo je zabavno, ali se ja ne zavaravam.
Kad sam počeo da sviram džez sa Luisom Armstrongom i Džin Krupa,
Ali sam srećan da sam došao kao treći, da li sam u pravu?
- Gde ste do sada bili, gdine Miler? - Dr Šilinger!
Nisam vas video skoro godinu dana.
Drago mi je da smo se susreli. Ovo je moja žena.
- Raduje me da smo se sreli. - Sećate se Čamija.
Nedostajali ste mi, ali vidim da se lepo zabavljate.
Da, drago mi je da smo se sreli, doktore.
- Ko je Dr Šilinger? Da li si bio bolestan? - Ne, on je muzičar.
Radio je na novim metodama komponovanja. Zajedno smo studirali.
- Zašto si prekinuo? - Bio sam zauzet i bilo je skupo.
Želiš li da jedeš nešto posebno?
- Možda bi bilo bolje da zovemo sutra. - Ne, samo mi...
- Ne, zaista sam se dobro zabavljala. - Da, draga.
- 'Viđenja. - Laku noć.
Ooh-ooh, Bejsn Strit
Bu-bu bu-bu-bu
Pa, vodim te!
Ovde.
Da pokušamo ponovo.
Helen?
- Dobro jutro. - Dušo, šta radiš u ove sate?
Ove sate? Ja sam ustala već u sedam.
Onda, dođi ovamo.
- Dobro jutro. - Dobro jutro.
7:00 sati? Mora da je napolju mrak.
Ne, nije. Celog života ustajem u ovo vreme.
Ali, nisi ustajala do 4:00 ujutru.
Pa, nisam, to je istina. Samo kad si se ti šunjao okolo.
Tako je. Tvoj otac na tremu i to s puškom.
- Šta si radila? - Peglala.
Peglala? Dušo, ovo je hotel.
Sve što treba da uradiš je da telefoniraš. Oni za te poslove imaju svoje osoblje.
- Ali, jesi li video koliko naplaćuju? - Nisam.
- To je strašno. - Je li to sve?
Mislim da ne treba da trošimo novac na takav način.
- Niko neće reći da sam se udala za rasipnika. - Ne, gospodine.
Ja sam gospodin škrtica.
Ja sam žena koja krade novac iz džepova i stavlja ga u banku.
- Da li bi to zaista uradila? - Sigurno. Već sam počela.
- Zdravo, draga. - Zdravo.
To je dugačak film. Imamo dva sata vremena do početka druge predstave.
- Jesi li se dobro proveo? - Volim tu predstavu. Ali muzika!
Pa, ti znaš muziku.
- To nije način na koji želiš da sviraš, je li tako? - Ne, volim takav posao.
Dobro se plaća. Ostaješ na istom mestu.
Glen, razmišljala sam. Koliko taj Dr Šilinger naplaćuje?
Prilično je skup. Ne znam baš tačno.
Nisam već godinama radio s njim.
To je tačno ono što ja mislim. Zašto da ne?
Ne znam. Ja...
Šta se desilo sa tvojim snovima? Šta je sa onim zvukom?
Pa, radio sam na tome, Helen.
To je težak uspon. Jednog dana i ja ću dobiti šansu.
Da kažem istinu, Glen, ja sam od one vrste koja se razočara.
Ti tako misliš?
Ako počnem ponovo da studiram, žrtvovaćemo mnogo toga.
Odustaću od termina za snimanje.
Dragi, ne želim da živim u hotelu iz mašte.
Možemo uzeti malecki apartman.
Ja samo želim da pokušam.
Da li sam ja sorta koja želi da te uništi, misliš li?
Pomalo.
Žao mi je, Helen.
U pravu si. Treba da ponovo nastavim studije. Ja...
Zašto da ne pozovem Šilingera baš sada? Da vidim hoće li me ponovo primiti.
Ovde imam njegov broj telefona...
To je Trafalgar 7-5-0-9-8.
- 7-5-0-9... - Osam.
Dobro... Dobro...
7-5-0-9-8.
- Helen? - Da?
- Gde su mi naočari? - Upravo ovde! Zašto ih ne staviš?
Treba da stavim naočare da bih pronašao naočare.
Šta si to svirao? Divno je.
Mala vežba koju radim za Šilingera. Nadam se da će mu se svideti.
Da li to znači da ti to ne možeš upotrebiti?
Ne, to ne čini nikakvu razliku. Ipak, nije tako dobro.
Ja mislim da jeste.
- Sviđa ti se isto toliko kao i "Mali sivi krčag"? - Ne.
I mislim da bi trebao sa tim nešto uraditi.
Pretpostavljam da bi od toga mogao da napraviš pesmu.
Da ispadne nešto pesnički.
Treba da nađem naslov. Kakav je to dobar naslov?
Pa, treba da bude nežno i romantično. Nešto kao mesečina.
Mesečina. Mladi ljubavnik pod prozorom svoje dragane.
Ti ne bi mogao da pomisliš na neku noć u Bulderu?
Tada je bila mesečina. Samo puška sačmarica!
Znam. Ali mi ipak nisi pevao serenadu.
Nisam imao priliku. Serenada. To je premalo.
- Serenada na mesečini. - Kako bi bilo "Mesečeva serenada"?
"Mesečeva serenada"? Nije loše.
- Baš je lepo. - "Mesečeva serenada".
Stajao sam pred tvojom kapijom
A pesma koju sam ti pevao bila je o mesečini
Stajao sam i čekao
Na dodir tvoje ruke u junskoj noći
Ruže su pevale
Mesečevu serenadu
Hajde da lutamo sve dok ne stigne svitanje
U dolini snova
Samo ti i ja
Letnje nebo
Nebeski ljubeći drveće
I ne dozvoli da te čekam
Dođi nežno u junsku noć
Ja stojim na tvojoj kapiji
I pevam pesmu na mesečini
Ljubavnu pesmu, moja dragana
Mesečevu serenadu
- Šta su to uradili sa mojom melodijom? - Nije bilo dobro.
Pretpostavka je da je pesma bila balada, ne trbušni ples!
I oni su ovo napravili za izvođenje. A taj aranžman, sveti Mojsije!
Zašto ti ne bi koristio svoje?
Svaki vođa orkestra želi svoj sopstveni aranžman.
Tako i ti! Da si imao svoj orkestar, takva stvar se ne bi desila.
- Naravno. - Idemo. Treba puno toga da uradimo.
Treba nam kamion za instrumente i auto.
To bi pilo plaćanje za dvoja kola. Ako koristimo Čamijev auto...
Sačekaj da vidiš šta sam sada dobio. Najbolju stvar za drum.
To je veliki Faeton. Čak ima posebni prozor za zadnje sedište.
Uvek ćeš biti prvi koji će stići u grad.
Trebaju nam stativi za note i prepisivač.
Mi ćemo obaviti posao prepisivanja.
Kao u stara vremena, nema hrane ali ima dosta notnog papira.
Kako to misliš, bez hrane?
- Treba nam 1,800 dolara. - Onda smo sve sredili.
Dušo, on misli da nam treba 1,800 dolara da bi orkestar počeo.
Da.
- Ne treba nam ništa, samo nam treba dosta sreće. - Šta je to?
"Račun orkestra Glen Miler"?
$1,842!
Sada, pojedite večeru.
Hej. Jesi li ti uzela sav taj novac iz mojih džepova?
Mm-hm.
ORKESTAR GLEN MILERA JEDNO VEČE, 5. OKTOBRA
Sada smo zakasnili na posao. Bolje je da ja odem napred.
- Vi društvo dođite tamo što pre možete. - U redu, Glen.
Praktično, treba nam nova guma.
"Negde iznad duge"
Helen, ne izgledaš dobro.
Dobro sam. Samo sam umorna.
A siroti Glen celu noć radi na aranžmanima
a ja sam od onih koji su zaduženi za knjigovodstvo.
Je li poslovni menadžer već podneo veliki finansijski izveštaj?
Ne, ali hoću. Napustili smo Njujork sa 42 dolara u banci.
Posle šest meseci platili smo za kamion i auto.
Ostaje nam balans od 48 dolara.
Ukratko, mesečno smo zarađivali po 1 dolar.
Tako ćemo za deset godina imati $120.
Trebaće dosta vremena da novi orkestar postane poznat.
Sigurno je da će trebati.
Ne znam. Jedne večeri ćemo se spakovati, a oni nas vole
Sledećih šest nastupa ćemo nestati.
Izgleda da nećemo nigde stići, a mi to ne zaslužujemo!
Još nisam uspeo da sastavim pravu kombinaciju.
Nikako da dobijem taj posebni zvuk.
Glen, možda ako bi prestao da sviraš.
- Nazdravlje! - Žao mije. Nisam mislila...
Znam ja šta ti misliš. Da uzmem palicu i dirigujem. Ne.
Jedanput kad staneš pred momke, više nikada nećeš biti čovek iz orkestra.
Ja ću dirigovati mome trombonu.
Za promenu, imam neke dobre vesti.
Razgovarao sam sa Saj Šribmanom. On drži plesnu dvoranu u Bostonu.
Najavio vas je za nedelju, dvadesetdrugog.
To znači, šest polučasovnih nastupa. Tako pokazuje račun.
- Sigurno da je tako! - Zamisli! Celu nedelju dana u jednom gradu.
Čak ću moći da operem i okrpim sve što se nakupilo.
- Hajde da popijemo za Boston! - Ja mislim da bi trebali.
Sve najbolje za Boston.
Glen, zašto ti nikada ne koristiš pesmu Mesečeva serenada?
Zar nemamo dovoljno nevolja i bez oživljavanja te pesme?
- Pa, meni se sviđa. - Sviđa se i meni.
To je samo nas dvoje. Sad, kad bi mogli da nađemo i trećeg.
- Kako se čini? - Moglo je i gore. Ne znam.
Treba nam ležaj za poluosovinu i nova poluosovina,
prsten zupčanika i zupčanik, i kućište diferencijala.
- Koliko će to vremena potrajati? - Nekoliko dana nakon što dobijem delove.
- Nemate ih ovde? - Nema mnogo zahteva za opravku zupčanika u menjaču.
Mogu da odem u Vudstok odmah čim prestane padati sneg.
- Moglo je biti i gore. - Da.
Eno je Helen. Zadržala si se zbog Šribmana?
Ne, nisam mogla dobiti Boston. Telefonske linije su u prekidu.
Čami, vi i Helen nekako pokušajte da dobijete Boston.
Recite Šribmanu da ćemo biti tamo što je moguće pre.
Sigurno pretpostavlja šta nam se desilo.
- Ne bi trebalo da nas tek tako odbije. - Ne, stići ćemo tamo sasvim u redu.
Ne možemo izgubiti tu nedelju u Bostonu. Samo napred. Doviđenja.
- Čuvajte se. - Da.
- Vi ste gospodin Miler? - Da.
Jedan čovek je ostavio poruku. Vaša žena je bolesna.
Smestili su je u bolnicu.
- Koju bolnicu? - Boston Memorial.
Gdine Miler, devojka je veoma bolesna.
Dali smo joj transfuziju ali je sreća što se tako desilo.
Da je to bilo za koji mesec kasnije izgubili bi i majku idete.
Nisam imao pojma da je bila...
- U redu je, doktore. - Hvala vam.
Samo nakratko.
Helen.
Je li kamion u redu?
Pet i četvrt, gotov novac za barel. Momci, uzmite ili ostavite.
Bolje od drugih.
Mislim da ćemo uzeti.
Stavljeni smo pred svršen čin. To je $900 da platimo momke u orkestru.
Sa mojim kolima? Koliko nam možete dati?
- Ne trebate to raditi. - Mogu da prodam svoja kola ako to želim.
Četiri stotine. To iznosi devet i četvrt za sve troje.
- To nije tvoj problem. - Zašto ne bi bio? I ja želim biti isplaćen.
Pobedio si. Samo pod jednim uslovom.
Trebaju mi kola samo toliko da odbacim momke na stanicu.
Da, to možemo udesiti.
Društvo, ugurajte se. Ja ću voziti na stanicu.
Hvala, Čami.
- Zdravo, draga. Kako se osećaš? - Dobro.
- Izgledaš mnogo bolje. - Dobro je.
Doktor kaže ako se pripazim za nekoliko dana ću ustati.
Dobro.
Odlučio sam se u vezi nečega, mlada damo.
Ako ikad ponovo pođem na put,
ti ima da ostaneš u lepom našem stančiću u Istočnoj ulici broj 57.
Slušaj ti mene, Glen Milere.
Ti si namamio seosku devojku da pobegne od kuće i da se uda za tebe,
a sada si vezan za nju.
A ja neću dozvoliti da lutaš okolo po celoj zemlji i to bez mene.
Vezala si se za lošeg putujućeg muzičara.
- Ja se ne žalim. - Znam. Ti se nikada ne žališ.
Ali ja znam koliko ti želiš decu.
Želim nešto drugo da ti kažem za šta sam se odlučio.
Nećemo imati samo jedno dete, imaćemo dvoje!
Imaćemo dečaka i devojčicu.
- Glen, ne mogu. - Znam.
Doktor mi je rekao, a i ja tako mislim.
Znači, biće dvoje dece. Treba negde da ih pronađemo.
I ja se nadam.
Ko je poslao ovo cveće?
- Momci iz orkestra. - Zar to nije lepo?
Baš su slatki.
Šta se desilo? Ima li nekih sastanaka?
Ne. Nema sastanaka.
Nema orkestra.
Morali smo da prodamo kola i da isplatimo momke.
Čami je prodao njegov Fiton. Zar to nije sramota?
Siroti Čami, zaista je voleo ta kola.
Glen, ti si imao dobar orkestar.
Postajao je svakog dana sve bolji. To nije bila tvoja greška.
U redu je, to je bila moja greška!
Slomljen sam, u dugovima sam. Čak nemam ni posao.
Ranije sam ti rekao, spetljala si se sa lošim putujućim muzičarem.
- A ja ga volim. - I ja volim tebe.
Skoro da je vredno toga.
To je po prvi put da si mi to rekao još od kako smo se venčali.
Uđite.
- Gospođa Miler? - Da.
Tako sam i mislio. Mogu li da uđem?
Pa, da, naravno.
Doneo sam vam malo cveća.
Oh, pa, mnogo vam hvala.
- Da li je u redu? - Divno je.
Ja sam neženja, nemam ženu da me posavetuje u tim stvarima.
- Pa, veoma je lepo. - Da.
Sve sam čuo u vezi orkestra i koliko ste bili bolesni.
Kakva sramota. Mogu li na trenutak da sednem?
Da, izvolite.
"Poklon od gradske plesne dvorane."
- Da li je to neka šala? - Trebao sam to odmah da vam kažem.
Ne, to sam ja. Saj Šribman.
Saj Šribman! Da sam znala ko ste...
Znam. Don Hejnis mi je rekao da mi želite saopštiti delić svog mišljenja.
Zato sam i došao ovde.
Možda možemo da izmenjamo ta kratka mišljenja.
Ja nisam zaista takav ljudožder. Nisam voleo da vas odbijem.
Ali, stara dama, udovica od 75 godina, ona je vlasnica plesne dvorane.
Ako ne budem imao orkestar, neću moći da plaćam zakup.
Ako ne platim zakup, stara dama neće imati šta da jede.
To je loša situacija.
Ako bi ona umrla, nedaj Bože, onda bi ja vodio posao onako kako ja želim.
- To nas je dovelo do kraja. Znate to. - Da.
- Morali smo da rasturimo orkestar. - Znam to.
Slušao sam taj orkestar. Bio je dobar.
Ne najbolji, da znate, ali dobar, vrlo dobar.
Tek smo bili počeli. Eto, sad ne znam šta ćemo raditi.
Samo nemojte da se brinete, mlada damo.
Ozdravite, i ne brinite se za orkestar.
Lako je to reći.
Verujem u Glena i verujem u ono što pokušava da uradi,
i prirodno je da sam zabrinuta.
Kažem vam, pošaljite ga, treba da se vidimo.
Sa mojim ličnim novcem koji neće otići udovici,
- Ponekad to ulažem u orkestre. - Mislite li tako?
Da li bi sam sebi pravio nevolju da ne mislim tako?
Ali, postoji problem. Ja poznajem Glena.
Potpuno je propao i neće prihvatiti pomoć.
Ne mislim da će reskirati u vezi nečijeg novca.
Nikada se nisam susreo sa vašim mužem, a već mi se sviđa.
Samo vi to prepustite meni. Nešto ću ja zakuvati.
Hvala vam mnogo što ste došli.
Žao mi je što sam bila neljubazna.
Ko je bio neljubazan? Zajedno smo samo izmenili mišljenja.
- Doviđenja. - 'Đenja.
Znam da ne želite orkestar, ali ja sam u ćorsokaku.
Ali onaj Čarli Firman smotao je orkestar meni ispred nosa.
- Nemam ni jednog čoveka. Nemam novca. - Ja ću dati novac. Evo, uzmite.
Pet stotina. Šest stotina. Hiljada.
Tako, imate novac. Sada, nađite ljude.
Pokušao sam sve vrste kombinacija. Nikada nisam mogao da nađem ono što tražim.
Ako počnem ponovo, treba da sastavim potpuno različit orkestar.
Različite melodije. Moram pokušati nešto drugačije.
Lepo. Može i različito i radikalnije, samo napred!
Ovde mi treba nešto za pravljenje buke da klinci mogu plesati.
U redu.
- Hajde da ovde postavimo pet saksofona. - Pet saksofona?
A trombone ovamo.
I četiri trube iza njih.
Četiri trombona i četiri trube!
Kad oni zasviraju, da li će tada krov izdržati?
Pet saksofona i vodeća truba.
Možda je to dobro, a možda i nije, ali je radikalno.
Hajde da to pokušamo.
Zapamtite, ovo je balada, neka to bude lepo i lagano, nemojte ga ugnjaviti.
Džo, ti ustani tako da dobijem balans između tebe i saksofona.
U redu, idemo.
Jedan,
dva.
Šta je bilo?
- Posekao je usnu. - Daj da vidimo.
Oh, ne. Stvarno se vidi posekotina. Bolje je da se pobrineš za ranu.
- Žao mi je, Glen. - Hajde, Džo. Pobrini se za to.
Oh, ne.
U redu, pauza pet minuta, momci.
- Je li to loše? - Biće odsutan četiri sedmice.
- Dobićete više pauza... - Samo kad dobijemo zadovoljavajući zvuk.
To nije ono što sam ja želeo ali da smo mogli poraditi na tome...
- Ne možete li naći drugog trubača? - Ne tako dobrog kao Džo.
Da li svi aranžmani imaju trubu kao vodeći instrument?
Trebao je povrediti usnu baš dan pre otvaranja.
Šta ćemo onda da uradimo? Da odgodimo otvaranje?
- Sirota stara udovica. - Nećemo odlagati otvaranje.
Sutra ćemo otvoriti pod uslovom da ja noćas preradim aranžmane.
- Nećeš moći. To je nemoguće. - Čekaj malo!
Samo malo. Imam ideju.
Vili Švarc može svirati te deonice na klarinetu. Zašto da ne?
Vidite li? Klarinet će voditi. Zašto da ne?
Dajte mi dosta notnog papira. Mogu li da koristim vaš biro?
Naravno.
Klarinet kao vodeći instrument. Što da ne? Don, zovi Helen, reci joj da ne brine.
Reci joj da ću biti ovde i da sam dobro. Klarinet kao vodeći.
Mogu povezati harmoniju da bude sve u istoj oktavi.
Četiri saksofona i klarinet.
Bolje da cele noći ne ide na spavanje.
"Mesečeva serenada"
Izgleda da je možda uspeo. Slušajte te klince!
U to nema sumnje. To je ono, to je taj zvuk.
NOVI STIL GLEN MILERA ŠARMIRAO JE BOSTON
Ploče sa sving muzikom Glen Milera nalaze se u prodaji
Muzički automati sa svingom Glen Milera
Glen Miler sa svojim svingom oborio je sve rekorde
Hvala vam.
Evo sad potpuno nova numera od Džeri Greja.
Nadam se da će vas se svideti kao što je i nama.
Ja, uh, kupio sam ti poklon za tvoj rođendan.
Moj rođendan? On je sledećeg novembra.
To je za prošli rođendan.
- Oh, Glen! - Ovi su zaista pravi.
Ovamo, da vidimo da li je veličina dobra.
Tako.
Hm. Nije loše.
Zaboravio sam vam reći naziv melodije.
Mi smo joj dali ime "Niska od bisera".
Glen Miler je već treću godinu zaredom prvi na nacionalnoj listi
Prodaja njegovih ploča i dalje raste
- Zdravo, mama, tata! - Zdravo, Glen.
Jeste li odmorni i spremni za veliko veče?
Divno smo proveli vreme sa malim Stivom.
- Kakav momak. Za svoje godine je već veliki. - Je li, zaista?
Ne mogu ti reći koliko nam znači što je sa nama.
- Da li je sve sređeno? - Jeste, dušo.
- Da li si izveo Helen iz kuće? - Oh, jesam.
- Gde ona ide? - Pretpostavljam da ide u kupovinu.
Devojka nema svakog dana desetu godišnjicu braka!
- Da li si sigurna da ona ne sumnja u nešto? - Oh, ne.
- Da li je ovde sve sređeno? - Oh, jeste.
Ja mislim da će se Helen iznenaditi od svega ovog.
Sigurno da hoće, Glen.
Malo sam pogledao okolo. Našao si ovde veoma lepo mesto.
Divno je Glen.
- Platio si ga? - Da, sve je plaćeno.
- Mora da je posao prilično uspešan. - Slušamo ga svako veče preko radija!
To je samo petnaest minuta. Ne pretpostavljaš da previše plaćaju.
Tu su onda i ploče. A on svira u hotelu Pennsilvanija.
Koliko plaćaju da emituju neku od onih ploča?
- Dobijamo 3 centa po ploči. - Tri centa?
Treba prodati brdo ploča da bi se isplatilo.
Tako i rade, dušo!
- Hajde da vidimo Stiva. - Ne, Helen želi da sačekamo.
Zašto? Idemo. Naravno, možemo otići gore kod njih.
- Zdravo. Stivi i ja imamo iznenađenje za tebe. - Zaista?
- Idemo gore u dečju sobu. - Hajde.
Koliko primeraka ploča oni prodaju, sine?
Mesečeva serenada je prodata u 800,000 kopija.
- Reče li ti 800,000? - Tako je.
Šta je...
Pogledaj šta je upravo stiglo.
Ovo je Stivova nova sestrica.
- Mogu li da je uzmem? - Mislim da možeš. Ona je tvoja kćerka.
Vidi, vidi, vidi.
Znači, ti si Džoni Di! Pogledaj, kakva lepotica! Zar nije?
Pogledaj joj te rumene obraščiće.
Stivi, pogledaj svoju sestricu. Zar nije divna?
- Sigurno si ga iznenadila! - To sam već mesecima planirala.
- Rekla sam im da će to biti danas. - Koliko je stara?
- Danas je napunila šest nedelja. - Stara dama.
- Ona je gladna starica. - Treba preduzeti stručnu akciju.
Njezin mladi tata treba da je hrani. Hajde da uzmemo flašicu.
Evo, sada. Da počnemo.
U redu, Džoni Di. Tu smo mi.
Kakav ti je apetit?
Tako! Da li je dovoljno toplo?
Tako je dobra devojčice. Klinka je izgladnela.
- Helen, zakasnićemo u pozorište. - Dolazim.
- Ja ću dovesti auto. - U redu, dragi.
Glen, Nešto sam računao. 800,000 ploča svaka po 3 centa, to je $24,000.
- Tako je. - Samo za jednu ploču?
Pa, stvarno si to dobro uradio!
U redu, momci, pravo ovamo. Svi ste spremni? U redu.
Helen, hajde!
Dolazim!
Melodija "Dolazi nevesta"
Čestitamo!
Kakvo iznenađenje!
- Oh, mama! - Dušo!
Oh, tako mi je drago da vas vidim!
- Poli, Don. Kako ste? - To je čudesno iznenađenje!
- Mi smo sorta koja priređuje jedno drugome iznenađena. - Jeste, zaista!
Imam još jedno iznenađenje.
Orkestar je pripremio jednu numeru, a to je zaista jedan broj.
Odnosi se na jedan telefonski broj
koji je bio veoma važan za mene, Helen, i to pre deset godina.
Idemo sada. Jedan, dva.
Sad, slušaj i gledaj.
Pensilvanija 6-5000!
- Sećaš li se? - Da!
Pensilvanija 6-5000!
Da li želiš da učiniš nezaboravnim ovo veče?
- Pleši sa mnom. - Pred svim tim ljudima?
Sve ove godine smo bili u braku i nikad nisi plesao sa mnom.
- A možda više nikada neću imati šansu. - Idemo.
Sada.
- Pensilvanija 6-5000! - Dobro je.
- Hej, Džo. - Hej, Glen.
Drago mi je da te vidim.
To je dobro.
Hajte, nemojte stajati okolo. Hajde! Zaplešite!
Hajde, da probamo nešto.
- Ovo je zaista dobro. Da ponovimo. - U redu.
Mislim da je bolje da se ja vratim trombonu
Ti sedi tamo.
U redu, vi.
Pensilvanija 6-5-0-0-0!
Radujem se što si me pozvao te noći.
I ja sam. U redu, hajde da nešto pojedemo.
Hajde. Hajde, dušo.
- Od toga ćemo snimiti ploču. - Ploču?
- Tri centa? - Tako je.
To je moj dečko!
Treba da uzmete taj broj i u filmu.
Film?
Glen i momci upada ju i u film.
- Hoćeš da budeš i filmska zvezda? - Da, mama.
Igraću Tarzana i njihaću se ispod drveća svirajući trombon.
Želeo bih da najavim zdravicu.
Za Glena i Helen, koji služe najbolju hranu u gradu.
Pored toga i cena je u redu. Zapamtićemo gde je uopšte ovako bilo.
Da uvek budete srećni oboje kao što ste srećni večeras.
Hvala ti, Čami. To je bio divan govor.
I treba biti, na njemu sam radio celi dan!
Jesi li, zaista?
Mislio sam da je Helenina posebno omiljena numera bila "Sivi mali krčag".
On to ne bi nikada uradio. On to mrzi.
Znao sam da će do toga doći pre ili kasnije.
Pa, imam za godišnjicu moje divne žene jedan poklon
i na propratnoj karti ovako kaže,
"Ha-ha-ha, ti i ja
"Jedva da se i svađamo
"Pa, ovde si ti, to će biti
"da ćeš od mene dobiti jedan mali sivi krčag."
- Zavrti ih da uzmemo. - M3-45, uzmi jedan.
Idemo.
Jedan, dva, tri, četiri.
"Tuksedo Džankšn"
U redu. Sačuvaj to.
- Zdravo, svima. - Hej, Helen.
Pa, zdravo, dušo.
- Mislila sam da bi želeo ručati. - Naravno da bih.
Dobio si pisma.
Čami, još imamo malo vremena. Zašto na kraju ne pređeš na stvar?
Idemo u kontrolnu sobu.
- Da li nešto nije u redu? - Ne, ne.
Hajde, sedi, dušo.
Helen, želeo sam da s tobom porazgovaram o...
O tom poslu na filmu, prodaji ploča i o svemu,
- Prilično smo dobro obezbeđeni. - Da.
I, bez obzira šta da se desi, ti i deca,
- Vi ste u dobrom stanju. - Da, znam.
Možeš li doći u mušku garderobu u dva sata?
- Da. - Hvala ti.
Pa, ja sam mislila da...
Ono što želim da dobijem na...
Ja razmišljam... Da?
Za Tuksedo Džankšn, imaćemo dosta vremena posle ručka.
Lepo. Mnogo ti hvala.
- Onda... - Otvori pismo od Ratne komande.
- Sigurna sam da je od tvoje komisije. - Kako ti to znaš?
To već mesecima znamo. Znao sam da je to samo pitanje dana.
Ja sam se prijavio pre dve sedmice. Pogađam da si to saznala pre mene.
Hajde, otvori ga. Želim da znam zašto te pozivaju.
Da vidimo.
To je sve u redu.
Kapetan. Kapetan Alton G Miler.
Serijski broj 0-4-5-0-5-2-7-3.
Koliko brzo ćeš da odeš kapetane Miler?
Ne znam. Obično treba oko mesec dana.
Don želi da ide sa mnom, tako da trebaš uraditi nešto za momke.
- Da li ćeš imati svoj orkestar? - Tome se nadam.
Znaš, svi ti klinci koji vole našu muziku, oni su u našoj službi.
- To je razlog da ja... - Razumem.
Mislim da ćeš veoma lepo izgledati u toj uniformi.
Šta ti misliš o tome? Jesi li uznemirena?
Naravno da sam uznemirena. Ja ne želim da ti odeš,
ali znam da bi bila još više uznemirena ako ne odeš.
- Dobro sviraju. - Da li mi treba da sviramo ovu vrstu muzike?
Marširamo uz tu muziku već stotine godina.
- Tako sam i mislio. - Nećemo je sada menjati, kapetane.
Treba da budemo bolji od toga za generala Arnolda.
Ja sam u armiji 27 godina
nikada nisam bio svedok ovako užasne vojne parade.
- Žao mi je, pukovniče. - I šetnja kroz počasni stroj!
- Morao sam da budem uz orkestar, gdine. - I onda ste svirali bluz!
Uradili ste tako da su se svi smejali, i to pred generalom Arnoldom!
- Nisam imao takvu nameru. - Kakva je bila vaša namera?
Da svirate direktno u lice generalu!
Izgleda da su se ljudi umorili, gdine.
- Kondicija ljudi je u mojoj nadležnosti. - Da, gospodine.
Moram da vas upozorim da vaše dirigovanje zahteva disciplinski postupak.
Da, gospodine
Uđite.
Samo da se pozdravim, večeras smo na putu za Vašington.
Generale Arnold, bilo mi je zadovoljstvo.
- Žao mi je da... - Niste li vi kapetan Glen Miler?
- Jesam, gospodine. - Želim da vam čestitam na vašem orkestru.
- Hvala vam, gospodine. - Velika moralna podrška.
Efekat je bio iznenađujući! Samo nastavite sa tako dobrim radom.
- Da, gospodine. - Meni se lično sviđa vaša muzika.
Podseća me da mislim na moju kuću.
Moja deca puštaju i dan i noć vaše ploče.
- Mogu li da dam predlog, gospodine? - Naravno.
Ja predlažem da mi se da ovlašćenje i da formiram svoj orkestar.
Da sviramo moju muziku.
Većina od mojih momaka iz orkestra su u vojnoj službi.
Ako nas pošaljete u inostranstvo, ja mislim da bismo bili od pomoći.
Kao što ste rekli, daćemo momcima delić njihovog doma.
Moram da kažem da se slažem sa vama, Miler.
- Videću šta mogu učiniti. - Hvala vam, gospodine.
Glen!
Pa, Gi, nisam ovo očekivao!
General Arnold nas je doveo.
Generale, hvala vam. Cenim sve što ste uradili.
Sa zadovoljstvom.
Trebao sam dovesti i preki sud ali sam ih spremio na drugu stranu.
- Srećno. - Hvala vam.
- Zbogom i hvala vam. - Uživao sam.
- Zbogom, Generale. - Zbogom.
Pa, Džoni Di.
Da te tatica zagrli? Zagrlićeš svog taticu?
To je devojka!
Šta je s tobom, mladiću? Šta je sa tobom?
- Mogu li da letim u tvom avionu? - Bojim se da ne možeš.
Ti treba da ostaneš i da se brineš o svojoj majci.
Treba da budeš dobar i da ne praviš nevolje.
- Pokušaću. I ti se pazi. - Ne brini se.
Treba da im pokazuješ povremeno moju sliku.
Obećavam. I čitaću im tvoja pisma, ako budeš pisao.
Naravno da ću pisati.
Gi, već čeznem za domovinom.
Čudno je to kako ti neko nedostaje, a nije još ni otišao.
Požuri, Glen.
Zbogom, dragi. Zbogom, Stivi. 'Đenja.
Ovo je Glen Miler i Američki orkestar AEF.
dolazi i pored nemačkih letećih bombi uz ljubaznu pomoć BBC.
A vi, svi momci i devojke koji ste daleko od svojih domova,
a također i svi Britanski prijatelji, nadamo se da ćemo vas malo ohrabriti.
To je razlog zbog čega smo ovde.
Odmah ćemo početi, da vidimo hoće li se popraviti raspoloženje.
Hvala vam. Malopre je ovde negde sleteo avion
i doveo pevačku grupu koju svi znate.
Pevali su sa mnom, tamo u Americi.
Ajde da im poželimo toplu dobrodošlicu. Moderniris!
Još je neko došao u tom avionu. Veliko iznenađenje, momci.
Ovde je devojka koju svi znate.
Preletela je preko okeana samo da bi pevala za vas.
Poželimo joj lepu dobrodošlicu. Frensis Langford!
Hej, Frensis.
- Hvala, Glen. - Hvala i vama.
- Ovo je od Helen. - Blagosloveno tvoje srce.
Počeću tako što ću vas povesti na putovanje južno od granice Mason-Dikson.
Ukrcajmo se svi na taj stari Čatanuga Ču Ču.
Hej tamo, Fren, šta kažeš?
Korakni ustranu, partneru, dan je moj
Naćuli uvo i čuj moju verziju
Od pravog izleta u Tenesi
Oprosti mi momče, da li je to Čatanuga Ču Ču?
Da, da
Staza 29
Momče, možeš mi dati svetlo
Moći ću dovesti do obale Čatanuga Ču Ču
Da, da
Imam svoje putnike
I sitnica na pretek
Idite sa Pensilvanija Stanice oko četvrt do četiri
Čitajte časopis i eto vas u Baltimoru
Kola za ručavanje ništa ne može biti lepše
A onda u Karolini uzmite šunku s jajima
Kad čujete zvižduk kad ste oko devet kod bara
Onda ćete znati da je Tenesi veoma daleko
Lopata sa svim onim ugljem zaslužna je za kretanje
Vu, vu, Čatanuga tu si
Tamo bi trebala biti
Neka zabava na stanici
Čekajući mene
Kako bi bio veoma srećan
Izmamio je uzdah
Sve dok mu ne kažem da ja nikad ne lutam
Tako, Čatanuga Ču Ču, želiš li me ču ču ko kuće?
Čatanuga, Čatanuga
Svi na palubu Čatanuga, Čatanuga
Čatanuga, Čatanuga Ču Ču, zar me ne želiš ču ču kod kuće?
Invazione Trupe Jurišaju Na Francusku
Čelični obruč tenkova i ljudi opkolio je neprijatelja
7000 savezničkih aviona nalazi se iznad Francuske
Pariz je oslobođen!
Sećate li se toga?
Čini mi se da ima milion godina kako smo to uradili.
Pisala sam Glenu šta si tražio.
Želim da ti pročitam odgovor. On kaže...
"Reci Čamiju da ne uzima taj posao.
"Sve dok postoji orkestar Glen Milera, on će biti deo njega.
"Don i ja pravimo planove za vreme koje dolazi posle rata.
"Imam dosta ideja za nove angažmane,
"pa reci Čamiju da počne gledati za neku poštenu zalagaonicu."
Poštenu zalagaonicu. Nije se uopšte promenio, zar ne?
Da, jeste! On je sada unapređen. Sada je Major Glen Miler.
Major? To je divno. Želeo bih da sam otišao s njim.
Bio bi dobar vojnik sa svojim srcem i čirevima!
Imam dva oka i deset prstiju. To je dovoljno da svirate klavir.
Oni odlaze za Pariz. To sam ti rekla.
A on kaže, "Radimo na tome da izvedemo specijalni program za Božić."
Prenosiće ga radiostanice i kod nas.
"Dobro slušaj program zato što ću ti poslati naročiti Božićni poklon."
A ja ću znati šta je to ako budem slušala program.
- Pitam se šta li će uraditi. - Ne znam. Ali sam sigurna da ću slušati.
- Dobro jutro, Glen. - Dobro jutro, pukovniče.
- Sigurno ću biti zahvalan za prevoz. - Nimalo.
- I vi dolazite, takođe? - Ne. Sutra.
Dobio sam neki posao u Parizu.
Daće nam da izvedemo neku predstavu u dobrovoljne svrhe.
Ovo je nešto kao supa, zar ne?
Tako je to uvek u decembru. Da uskačemo?
Don, ne znam gde ću biti, pa čim sletimo na Orli,
stupi u kontakt sa dispečerom.
Uveri se da orkestar uvežba novi aranžman.
- Želim da to uzmem. - U redu. Vidimo se sutra.
Pokupi moju poštu. Očekujem pismo od Helen.
U redu, požurite momci.
To je Paris. Želeli ste da ga vidite. Sada imate šansu.
Ja sam poručnik Hejnis. Da li je Major Glen Miler ostavio poruku za mene?
Nije ništa, gospodine. Da li ste pokušali kod kontrole letenja?
Ne, rekao je da će to ostaviti ovde. Došao je sa pukovnikom Baeselom.
Let nije registrovan.
Ne, Norseman je sleteo ovde pre dva tri dana.
Hvala.
- Generale! Mislio sam da ste u Evropi. - Upravo sam stigao.
- Mogu li vam čestitati na unapređenju? - Hvala vam.
Konačno pet zvezdica.
Zvuči kao večernje novine.
- Da li ste čuli za Glen Milera? - Jesam, jutros.
Da li ste obavestili njegovu porodicu?
Naredio sam da se to spreči do posle Božića.
Njegov orkestar će sutra svirati preko radija.
Mi ne smemo dozvoliti da gospođa Miler tako sazna.
- Nemate protiv da ja lično nazovem? - Naravno da ne.
- Poslužite se mojim telefonom. - Hvala vam.
Helen, još nekoliko minuta je ostalo do početka emitovanja.
Znate, nikad nisam shvatila kako prijatelji mogu biti divni.
Čak i General Arnold, me je lično zvao.
Zato je tu gde i jeste, možda, zato što je takav čovek.
Prošle noći kad nisam mogao da zaspim počelo sam da razmišljam.
To je došlo do mene kao taj radio prenos.
Znate, Helen, to je samo proba.
Proba? Kako to misliš?
Sećate li se koliko smo o tome govorili, svi mi,
kako je Glenov orkestar nešto posebno, drugačije?
Nešto trajno? Kao neka institucija!
Da, Glen i ja smo često o tome razgovarali.
Zar ne vidite šta je Saj dobio sa tim?
Ako orkestar i nastavi, pa i ako Glen nije sa njim,
to će biti dokaz.
To znači da će Glenov orkestar i Glenova muzika nastaviti dalje,
a klinci će nastaviti da plešu godinama i godinama uz tu muziku.
To je ono što je on želeo.
Sada vas vodimo u Pariz na naročiti program.
"Mesečeva serenada"
Kao što neki od vas znaju, Major Glen Miler nije danas sa nama.
Ali, u njegovom odsustvu, mi ćemo izvesti program tačno kako je on planirao.
Naša prva numera je novi aranžman
koji je Major Miler lično uradio za ovu predstavu.
I ova melodija bi trebalo da bude porodična,
posebno kao sećanje na porodicu Majora Milera
koja se nalazi s druge strane okeana i koja nas sluša.
Preveo i obradio: Mihajlo Tešević