Omul care a vrut să-l ucidă pe Hitler
GERMANIA LA ÎNCEPUTUL ANULUI 1939
Un moment...
Nu, invers.
Și...
Da, e bine așa.
Mă plictiseam !
Te plictiseai ? Minți !
- Îmi pare rău dacă... - Îți pare rău ?!
Ai încercat să-l împuști pe cel mai mare om din istorie și îți pare rău ?
Urmăream prada, atât. Îmi pare rău dacă nu poți înțelege...
Am studiat în Anglia. Spui că nu înțeleg engleza ?
Engleza, da. Pe englezi nu-i înțelegi !
- Cum ai ajuns aici ? - Am mers pe jos.
- Pe jos ? - E cel mai sigur.
- De unde vii ? - Din Polonia.
- Sunt peste 300 km ! - Am cizmar bun. Snade, e pe str Crivet.
Ești un agent al spionajului britanic.
Nu. De multă vreme, spionajul britanic nu prea-și mai face treaba.
Aveai o armă cu un glonț pe țeavă.
O armă foarte puternică și foarte scumpă.
Trebuia să fiu echipat cum se cuvine. Fără armă, vânătoarea nu e vânătoare.
E ca și cum ai juca fotbal fără minge.
- Și glonțul ? Era necesar ? - Era. Regulile sunt reguli !
Altfel, jocul n-ar fi fost amuzant.
- Viața nu e un joc, prietene. - Nu.
Păcat...
Cine te-a trimis ? Spune adevărul.
N-ai vedea adevărul nici dacă ți-ar intra în ochi !
Sunt un om liber. Am venit din proprie inițiativă.
Am pașaportul la mine.
Pe prima pagină e scris ce dorește Ministerul de Externe
ca să facă un străin care mă capturează.
Îți sugerez s-o citești cu atenție !
Pașaportul tău...
Ești sir Robert.
Crezi că nu suntem în stare să recunoaștem un fals ?
E pașaportul meu. Pune-ți băieții să sune și să-l verifice.
Legăturile telefonice sunt proaste. Cât așteptăm, o să-ți smulgem unghiile.
Ți-au confirmat că e autentic ?
Ai încercat să-l ucizi. Tu însuți. De ce ?
- Un om de rangul tău ? - Rangul meu ?
Ești un aristocrat. Un gentleman englez.
Mă așteptam să fii de partea noastră...
- De partea voastră ? - Exact.
- Sunt o problemă pentru voi. - O neplăcere, nu o problemă.
Pe mine nu mă puteți executa, așa-i ?
- Nu suntem barbari. - S-ar pune întrebări stânjenitoare.
- Nu prea cred. - Ba da, și știi foarte bine.
Unchiul meu...
E prieten cu ambasadorul nostru de la Londra, da.
Prieten foarte apropiat.
- Maturizează-te. Lumea se schimbă. - Da, în rău.
Trebuie să ne descotorosim de tine fără să-l supărăm pe unchiul tău.
O să zicem că bravul vânător,
invitat la o vânătoare de sfârșit de săptămână
alături de noii lideri ai lumii, al căror admirator necondiționat era,
sir Robert s-a răzlețit de grup și a suferit un accident nefericit.
Trupul său neînsuflețit a fost trimis la Londra, cu tot respectul cuvenit,
și va fi înhumat în cavoul familiei.
Ți se va dedica cel puțin jumătate de coloană în ziarul "Times".
Și ce va zice spionajul britanic despre un cadavru fără unghii ?
Va considera asta un semn de respect din partea noului regim ?
Ai dreptate, sir Robert.
Vrei să-ți spun versiunea mea ?
Fiind un gentleman, n-ai lăsa prada rănită să sufere.
Mulțumesc pentru apreciere.
Rănind un mistreț într-o zi porcesc de plictisitoare...
Doamne ! Străinii n-au prins niciodată umorul englezesc !
L-ai urmărit până aici. L-ai încolțit, te-a atacat, te-ai dezechilibrat...
A fost o întâmplare nefericită, aproape prostească.
Ai reușit să te agăți de povârniș.
Încercând disperat să te redresezi, ți-ai distrus unghiile.
Dar totul a fost în zadar.
Văd că te deranjezi la modul serios.
Înainte, vă mulțumeați să-i tăiați beregata omului și gata.
Acum trecem la rolul tău, sir Robert.
Crede-mă, mă doare la fel de mult ca pe tine.
Am învățat să spun asta la școală, în Anglia.
Zău ? Înseamnă că ai terminat o școală medie.
- N-avem toți acces la elită. - Slavă Domnului !
Dă-mi un brânci, să terminăm odată !
Trebuie să respectăm scenariul, sir Robert !
Gândește-te la unchiul tău. E un om devotat familiei.
Trebuie să-l convingem că a fost un accident. Nu așa ne-am înțeles ?
Ne întoarcem mâine dimineață cu niște țărani, ca să te găsim.
Cu cât martorii vor fi mai idioți, cu atât mai probabil englezii îi vor crede.
Trebuie să ne despărțim, sir Robert.
Führerului îi place treaba făcută repede și deja e târziu.
Mișcă-te !
Mișcă-te, hoit ordinar !
Știu că ești acolo, sir Robert !
Te-ai ascuns pe undeva !
Așa-i ? Te-ai ascuns pe undeva !
Nu așa face o fiară încolțită ? Se "îngroapă".
Dar animalul om, mai inteligent,
crede că apa curgătoare îi va ascunde urmele.
Bietul sir Robert !
O să te prindem repede din urmă, sir Robert !
Excelent !
Scuzați-mă, domnule.
Nu vorbesc germana.
Presupun că nu vorbiți engleza, așa-i ?
- Ești englez ? - Da. Și sportiv pasionat, ca dumneata.
- Am avut un necaz. - Un accident ?
De fapt, nu.
Cum ai ajuns tocmai aici ?
- Dumneata le-ai făcut ? - Desigur.
Felicitări. Uite ce e, aș avea nevoie de câteva lucruri.
Știu că-ți cer mult.
Vin aici în fiecare dimineață, devreme.
- Fiindcă înainte de răsărit... - Da, știu.
E încă un paradis.
Nu-i așa ?
Ce vrei ?
Niște haine, o pereche de mănuși...
Un brici, ca să mă rad. Lucruri folosite.
Nimic care să te incrimineze dacă... Dacă voi fi prins.
Am bani în buzunar. Sau ar trebui să am.
Bagă mâna. Eu nu pot, fără să mă doară.
- Ești englez ? - Da.
Nu-ți voi spune cine sunt sau ce am făcut. E mai bine să nu știi.
Dar am scăpat de ei. Sunt pe aici de câteva zile. Aveam nevoie de puțină...
... liniște și pace.
Îmi pare rău că te-am deranjat.
Mă duc să-ți aduc ceva. Mă întorc.
Vânătoarea, tragerile și pescuitul...
Nimic nu se compară cu ele.
Ești un om bun.
Ți-am adus și de mâncare.
Da, mi-ar prinde bine să îmbuc ceva.
E lapte cu coniac. Bea.
- Ești evreu ? - Cine, eu ?
Doamne Dumnezeule, sigur că nu ! Eu, evreu ?
Categoric nu !
Schimbă-ți hainele.
Culcă-te pe fundul bărcii. O să te trec dincolo.
Vorbești o engleză foarte bună.
Am fost prizonier de război, trei ani.
Serios ?
Am avut noroc.
(...)
E un loc frumos.
- Dar nu prea călduros. - Nu. Chiar răcoros, aș zice.
Ce-ai să faci mai departe ?
Da... Cât mai e până la gura râului ?
Cu puțin noroc, sper să găsesc un vas.
Problema mea e să ajung până acolo.
Zona va fi supravegheată.
- Nu-mi plac englezii. - Te înveți cu ei, în timp.
Ia barca.
Faci un act de mare curaj.
Dacă vei fi prins, le voi spune că ai furat-o.
Ceea ce voi pretinde și eu.
Dacă nu vei fi prins, îi voi spune soției că am vândut-o.
Și atunci va trebui să-ți cumperi una nouă.
Da.
Îți mulțumesc, domnule.
- Nemernicii ! - Poftim ?
Oamenii aceia.
Mai ai de mers 15 mile. Nu te grăbi.
Da. Încet e cel mai bine.
În barcă e o undiță. Sper să ai noroc.
Nu-ți voi strânge mâna, fiindcă a mea nu e în stare.
Dar te salut.
Ești un sportiv adevărat.
- Așa... Ai spus două minute. - Și dacă reușesc ?
Eu plătesc băutura pentru amândoi. Pariul e pariu !
Două minute numărate de cine ? De tine, sau de mine ?
Scuzați-mă, dar păreți că aveți nevoie de cineva care să cronometreze.
Eram sigur că e englez ! Ce ți-am zis ?
V-am ghicit imediat ce ați intrat pe ușă.
Și eu am zis a fel despre voi. Două minute ați zis ?
Ce hotărăște domnul, aia merge. De acord ?
- De acord. - Gata ?
Start !
- Ieșiți diseară în larg ? - Eu da. El, nu. Nu e în stare.
- Eu ies cu... - Foarte frumos.
- Sunteți un vas britanic ? - Tocmit de englezi.
De fapt, e galez. E ancorat la cheiul nr 2.
N-ai cum să-l ratezi. E cel mai frumos și mai curat din port.
- Cum e bătrânul căpitan ? - Ca toți bătrânii. Nimeni nu-l înghite.
E de modă veche. Vrea totul făcut ca la carte.
Din fericire, Vaner e mai de treabă.
Vaner ? Secundul ?
Da. Nu e moale, dar e corect. Trebuie să recunosc asta.
Poate fi și un porc, dar e corect.
- Căutați un vas ? - Da.
Nu vă sfătuiesc să încercați "Fecioara" galeză.
- Cât e timpul ? - Doamne, am uitat !
- E gata timpul ! - L-ai lăsat prea mult !
Am reușit !
E vina mea. Plătesc eu pentru amândoi.
Fac cinste cu încă un rând !
Cântați !
Ne vedem mai târziu, băieți !
Sigur, prietene !
- Domnul Vaner e la bord ? - Cred că da, domnule.
- Cine îl caută ? - Spune-i că vreau să vorbim.
Dacă se poate...
- Dumneata ești bătrânul Vaner. - Sunt Vaner.
Eu sunt Robert Hunter (Vânătorul). Îmi pare bine.
Bucătarul are impresia că ne cunoaștem.
- Am auzit că plecați la noapte. - Și ?
Am avut o mică problemă cu cârnățarii. Trebuie să plec urgent.
Nu se poate. N-avem cabine.
Încearcă pe un transatlantic.
Dar dacă nu pot ?
Căpitanul e strict. Știu cum ar reacționa.
Dumneata pari mai flexibil. Arată-mi unde să mă ascund și, pe cuvânt,
n-o să mă vadă nimeni nici înainte, nici când, nici după ce ajungem în Anglia.
Nu-mi plac dramatismele, dar chiar e o problemă de viață sau de moarte.
- Te-au aranjat bine. - Da, așa-i.
N-au milă de nimeni. Nici de femei...
Nici de femei.
Cu femeile se se face altceva, nu le omori...
Probabil ai dreptate.
Avem un rezervor de apă gol. Te poți adăposti acolo câteva zile.
Câteva zile.
- Unde acostăm ? - În amonte. În Wandsworth. (locul unei închisori din Londra)
Serios ? N-am mai fost în Wandsworth.
Există o primă dată pentru toate. Hai să-ți arăt "cabina".
Ai noroc. E exact mărimea ta.
Trebuie să înșurubez capacul. Uite ceva de mâncare. Noroc !
O să scot țeava de preaplin, ca să ai aer.
Dă în cabina căpitanului. O să-l auzi cântând în cadă.
Sper că ai să supraviețuiești.
Ne vedem în Wandsworth.
- Ce e, dle Vaner ? - Vor să percheziționeze vasul.
Ne-au văzut pavilionul ? Acesta e un vas englezesc !
Căutăm un criminal.
Nimeni nu-mi percheziționează vasul fără voia mea !
- Avem vreun străin la bord, dle Vaner ? - Nu, domnule.
Dacă secundul meu spune că nu e nimeni, atunci nu e nimeni.
N-am de gând să pierd fluxul.
Te-am lăsat să vezi un petec de cer cenușiu. Am ajuns.
Vă mulțumesc, dle Vaner.
Bătrânul își îmbracă vestonul de duminică. Nu te-ai plictisit aici ?
Nu. Am recitat poeme eroice tot drumul.
Serios ? Cred că, de acum, necazurile tale s-au terminat.
Anglia ! Țara mea și pământ frumos !
Bună ziua, unchiule.
Oare ? Ce-ai mai făcut acum, Bobbity ?
- Se pare că știi deja. - Se pare că mai bine n-aș ști.
- Ce să știi ? - Am primit telefoane în toiul nopții.
Mă întrebau dacă le pot spune unde ești.
Cum să le răspund și să joc cărți în același timp ?
Nu e treaba mea unde ești.
M-a sunat ambasadorul german.
Nu știam că ești pe lista lor de invitați.
Credeam că în țară voi fi în siguranță. Dar se pare că n-am scăpat încă.
Ești un prost, Bobbity !
Ce-ai pățit la ochi ?
Cineva și-a stins țigara în el.
Unchiule, sunt un prost care a dat de necazuri.
Nu e prima oară. Cine ți-a făcut asta ?
Un discipol al lui Adolf, prietenul vostru.
Ce ? Muller, nebunul ?
Știam că are niște idei ciudate, dar a depășit măsura.
Tu ce i-ai făcut ?
Am îndreptat o armă înspre stăpânul lui.
M-au urmărit până în Anglia. Nu credeam că vor face asta.
Se țin după mine peste tot.
Da ?
Sfatul meu e să dispari cât mai repede.
Ascunde-te tocmai în Saskatchewan. Apropo, unde e asta ?
În Canada.
Ai făcut tărăboi mare și Neville e furios.
- Neville ? - Da, Nev...
Prim-ministrul.
Știu, arată ca un negustoraș jerpelit,
dar e prim-ministrul Maiestății Sale și e mânios.
Mă rog, așa mi s-a spus. De arătat, arată ca de obicei.
Tu ce crezi că ar trebui să fac ?
Sunt în guvern, Bobbity. De unde să știu eu ce să facă oamenii ?
Unchiule... Vorbesc foarte serios.
Nu mai serios decât mine. Îți dai seama că ai putea fi extrădat ?
Dacă se află oficial că te-ai întors în țară,
ai putea fi trimis înapoi în lanțuri, dacă ei ar cere-o.
Nu e recomandabil să împuști șefi de stat.
Chiar dacă sunt niște caporali parveniți, sunt protejați, ca șoimii.
Deci îți dai seama ce ai ajuns, Bobbity. Un proscris.
- Ești un proscris. - Atunci, ce sugerezi să fac ?
Ce să faci ? Ce ar face orice om cu un pic de minte.
Te dai dispărut și nu-ți inoportunezi amicii.
Îți dai seama că de la asta ar putea porni un război.
- Miroase oricum a război. - Aiurea.
Neville l-a vrăjit pe Hitler. Așteaptă și ai să vezi.
Vor să mă ucidă.
Nu.
Exagerezi, Bobbity. Probabil urmăritorul tău era un comisionar.
- În Mayfair ? - Da, în Mayfair. Nu mai e cum a fost.
Oricum n-a fost niciodată, așa-i ?
Biet băiat... Te-am avertizat să nu fii provocator !
Nu sunt dispus să discut acest subiect. Știi foarte bine !
Le plăcea !
Eu am iubit-o !
Îmi pare rău. E mai bine să evităm subiectul.
Deci mă trimiți drept în iad ?
De ce nu ? Din experiența mea, nu există loc mai bun.
Îmi pare rău că nu mai am vârsta ca să merg cu tine.
Deci nu vei spune nimănui că ne-am întâlnit ?
Nu mă insulta, Bobbity !
- Robert ! - Saul !
Doamne ! Arăți ca o reclamă ambulantă !
Zău ? Speram că arăt democratic. M-am înțolit la magazinul universal.
De fapt, cred că sunt urmărit.
E ciudat că ai apărut. E un caz clasic de "Vorbești de lup..."
Cu ce ocazie ai fost pe acolo ?
Mi s-au pus întrebări ciudate despre tine.
Numele Quive-Smith îți spune ceva ?
Quive-Smith ? Nimic.
- Ai ceva de mâncare ? - Doar prânzul de zi cu zi.
Dacă accepți ouă și jumătate de sticlă de șampanie din '28, te invit la masă.
Eventual biscuiți și pișcoturi.
E maior. Fost tovarăș de arme de-al tău.
De la lăncieri ? E englez ?
Sadea. Numele meu, Abrahams, îi inflamează laringele.
A spus că te cunoaște și că are informații care-ți pot fi de folos.
Un fost tovarăș, soldat, te-a lăsat moștenitor.
Colonelul mi-a lăsat moștenire argintăria regimentului ? Nu prea cred.
Adu șampania și ouăle mele pentru sir Robert.
Quive-Smith ? N-am auzit de el.
Se întâmplă lucruri dubioase ?
Mai e ceva, dle Peale ?
Nimic deosebit. Dar afară e un client ciudat care hrănește rațele.
- La ora asta ? Ciudat. - Și mai e unul pe strada Dearball.
A fost văzut discutând cu amatorul de rațe, acum câteva minute,
de când a venit taxiul lui sir Robert.
Și-au trădat acoperirea.
Hainele cele noi și-au făcut efectul. Merită să-ți faci reclamă.
Aduc imediat dejunul. Să văd ce mai știu și alții.
De unde află Peale toate astea ? Stând de vorbă toată ziua la fereastră ?
- Nu, de la sindicat. - De la sindicat ?
Sindicatul detectivilor particulari. Ăștia îi miros imediat pe străini.
Prin natura afacerilor noastre, trebuie să-i informăm și pe ei.
E în interesul lor să se aibă bine cu dl Peale.
Ce-ai mai învârtit ?
L-am luat la țintă pe iubitul vostru Adolf.
Pe Adolf ?
Adolf ?
Adolf.
Ești nebun !
Știi de ce, Saul.
Nimeni nu știe, doar tu.
- Rebecca. - Nu te învinovăți, Robert.
Mă învinovățesc pe mine. Și pe ei.
- Știa în ce a intrat. - Și eu știam.
Și ar fi trebuit s-o opresc.
N-ai fi putut.
Oricum...
Poftim, sir Robert.
Se pare că e tot acolo.
Dacă-mi permiteți să vă sugerez ceva... Voi ieși cu dv.
Mă îndoiesc că vor încerca ceva pe strada mare.
Nu când suntem doi.
Mai ai la tine croșeul de dreapta ?
Nu plec nicăieri fără el.
Robert, îți joacă feste mintea, de la o vârstă ?
Mănânci ouă moi cu mănușile pe mâini ?
Am motive întemeiate. Mâinile mele nu sunt încă o priveliște plăcută.
Atunci, n-o să mă uit la ele.
Mai bine dă-l încoace.
Ce-o să facem cu tine ?
Nu-ți propun nimic juridic, fiindcă nu există.
Unchiul meu a vorbit limpede. Neville și ciracii săi m-ar expedia rapid.
Vreau să-mi rezolv singur treburile
și pentru asta am nevoie de toți banii de care poți face rost.
Voi fi, cum se spune "în subteran" pentru ceva vreme.
Nicio problemă.
Ții bani la birou ?
Dragă Robert, când te numești Abrahams, mănânci cu oamenii,
te culci cu unii, când au chef,
dar n-ai încredere în ei.
Niciodată. Nu pe de-a-ntregul.
Pentru voi poate e pace, dar pentru noi nu va mai fi prea multă.
Ești la fel de englez ca mine, Saul !
Iar tu ești pe jumătate irlandez.
Uite o curea burdușită cu 20.000 de lire.
Și încă 100 în monede.
Orice evreu de-al meu îți va da un preț bun pe aur.
Ești un as, Saul !
Și pământul ?
Actele sunt pregătite. În caz de deces, vei lăsa moștenire totul arendașilor.
Cu banii de pe vânzare, se va crea un fond. Nu-i așa ?
- Bine. - Poftim.
Minunat... Încă ceva.
Dacă vreun cioclu va spune că m-am sinucis, să nu crezi o iotă !
- Voi verifica personal. - Să nu faci asta !
Un cadavru nu merită atâta bătaie de cap.
- Doar să ții minte. - Așa o să fac.
Promit.
- Ia-ți alta. - Pe banii tăi ? Nicio grijă.
Ăla e unul. Și acum vine și maiorul, domnul cel elegant, dacă nu greșesc.
Sunt împreună.
Are un croitor bun, trebuie să recunosc.
(...)
Cu plăcere, sir Robert.
Luați o cartelă de un șiling.
O cartelă de un șiling, vă rog.
- Noroc ! - Și dv, domnule.
Acum !
Cum ajung în Wimbledon Park ?
Treceți prin Leicester Square, apoi pe la Charing Cross.
Cât timp aveți, să vă explic itinerariul exact ?
Tot timpul de pe lume.
- Biletul, vă rog ! - Sunt grăbit !
Trebuie să luați trenul pe magistrala de nord. Ajungeți în Charing Cross.
De acolo, pe magistrala District, trenul vă duce până la Wimbledon Park.
Ghișeul e acolo, domnule.
HITLER: RĂBDAREA MEA SE APROPIE DE SFÂRȘIT
Urcați în vagoane !
Face mereu așa !
Trebuie să ai răbdare.
Sir Robert ! Ce plăcere să ne vizitați !
- Tăcere, Jessel ! Nu m-ai văzut. - Sir Robert ?
Nu sunt aici, Jessel. Nu m-ai văzut dinaintea ultimului meu voiaj.
- Desigur, sir Robert. - Iată o listă cu ce am nevoie.
Un binoclu ?
- O armă de foc nu ? - Nu. Nu cred că o să fac așa.
Aveți dreptate, sir Robert.
- Nu sunt un criminal, Jessel. - Iar plecați în călătorie ?
Când ai marfa, voi fi în gara Wimbledon.
Citiți "Evening Standard" ! A avut loc o crimă îngrozitoare !
Poliția caută un domn înalt, bine îmbrăcat, pe la 40 de ani.
Funcționarul de la gară a declarat că nu avea unghii la mâna dreaptă.
Am venit cât am putut de repede.
În West End, e plin de polițiști.
- Sper că plecați la vânătoare de păsări. - Mulțumesc, Jessel.
- O să vă descurcați ? - Sigur că da. Între timp...
Desigur.
Nici măcar eu nu mă recunosc.
N-am vânat niciodată la Cattistock. De ce nu ?
De ce nu ?
Am mai fost o dată în Dorset.
Oprește ! Mor de cald !
Cinci minute. După aceea, plecăm.
Cârciuma e închisă. Dă-mi apa.
Sunt terminată !
- Arăt ciudat ? - Ciudat ?
Tu ? Nu. De ce întrebi ?
Ce adaptare interesantă !
- Poftim ? - Bicicleta.
N-am mai văzut așa ceva.
- Nici nu există. - Gerald a construit-o.
- Gerald ? - Eu sunt Gerald.
Îmi pare bine de cunoștință. N-o să mă credeți,
dar caut de mult așa ceva.
Gerald voia să le construiască în serie. Nu, Gerald ?
- Voia să pornească o afacere. - M-am gândit la treaba asta.
Nu mă îndoiesc că da. Cam cât ar costa ?
- 15 lire. - Atât de mult ?
- Pe acolo. - 15 lire ? Spuneai că poți să ceri...
- Această dispută e inutilă. - Poftim ?
Am nevoie de ea acum.
Noi stăm în Leicester.
Serios ? Am un unchi pe acolo.
- Ce drăguț ! Îl cunosc ? - Nu cred.
Va trebui să ne întoarcem cu trenul.
Îmi pare rău dacă v-am stricat vacanța.
Ei na...
Să zicem... 20 de lire, bani gheață, ca să acopere și deranjul.
20 de lire ?
Sau vrei în guinee ? Ce zici ?
- O să-mi pară rău după ea. - Cu alte cuvinte...
Batem palma !
Mulțumesc. Cinci...
N-o să ne găsească nimeni aici ! Niciodată !
E locul nostru ! Pentru totdeauna !
E al nostru, dar nu pentru totdeauna.
Trebuie să mă întorc.
Trebuie !
Știai că așa va fi.
Lumea nu va dispărea. Nici măcar pentru noi.
S-o ia naiba de lume !
Au încredere în mine.
Contează pe mine.
Trebuie să plec.
Fără mine...
Fără tine... ?
Încă nu, Rebecca.
Încă nu.
Dragul meu...
Bună, pisic.
Îți place, așa-i ?
O să-ți spun Cerșetorul.
Ba nu... Ești negru.
Asmodeu ?
Asmodeu rămâne.
CĂUTAT: OMUL CU BICICLETA-TANDEM
A venit un colet pentru profesorul Folsham ?
Nu, îmi pare rău. N-avem nimic pe numele ăsta.
Nici măcar o scrisoare ?
Iată ! Folsham.
Fierbe apa în ceainic, mamă.
Scuzați-mă o clipă.
"Un străin sinistru fără unghii la mâini bântuie prin ținutul Dorset."
- Vreau să-mi beau ceaiul ! - Fă cum ți se spune !
- Îmi dați scrisoarea, vă rog ? - Trebuie să așteptați.
- Faceți-vă datoria, doamnă. - Nu vă apropiați de mine !
- E pentru mine. Regret, dar... - O să țip !
Da. Comportamentul dv e nedemn de o poziție care cere încredere.
Mă simt obligat să vă reclam. Să aveți o zi bună !
Părerea mea de avocat, oricât de lipsită de fantezie ar fi,
e că ar trebui să mergi la poliție, să le spui adevărul
și să dai naibii ideile tale înalte despre datorie și onoare.
Dacă Angliei i-e jenă că exiști, cu atât mai rău pentru Anglia.
Noblețea nu obligă întotdeauna.
Nu. Doar atunci când ai prefera să nu te oblige.
Bernie ! March !
Acolo e. După el !
Sigur, dle maior Quive-Smith ! Pentru cineva ca dv... Vă spun tot ce știu !
Poliția locală era să-l captureze, în Dorset.
Femeia de la poștă intrase la bănuieli,
însă cei de la fața locului au reacționat mai încet.
Până să ajungă la el, plecase deja.
Dacă vreți opinia unui expert, n-o să-l găsiți nicăieri pe o rază de 100 de mile.
Când e vorba de experți, William, cred că o să-l ascult pe sir Robert.
Îți mulțumesc, Muller.
Regula e simplă și infailibilă.
Dacă găsești adăpătoarea prăzii, cu răbdare, va apărea și ea.
Sir Robert ?
Sieg heil !
Atenție, domnule maior !
Întoarce-te ! Întoarce-te, idiotule !
Alergi după un animal, ca imbecilul !
- Nu sunt de la țară, domnule. - Nu ești bărbat !
- Sper să fie mort - E mort, dle maior. Am văzut.
Se pare că mortul a intrat în pământ, așa-i ?
Nu sunt pregătit să scurm în întuneric după un guzgan rănit.
Disciplina, Quive-Smith. Disciplina.
Calibrul 38.
A fost cât pe ce, Robert. Cât pe ce.
Un elefant despărțit de turmă e numit "masculul răzlețit".
E izolat și primejdios.
Dumnezeu veghează asupra masculului răzlețit.
Să sperăm.
Să sperăm...
Domnul Drake ? Sunt Quive-Smith. Am vorbit la telefon cu soția dv.
Așa e. Dar azi nu e o zi potrivită pentru sport.
Sunt răbdător, dle Smith. Pot aștepta.
- E ceva de vânat pe acolo ? - Nu prea.
N-am văzut nici măcar un prihor, cât a fost vara de lungă.
Dacă cineva e acolo... Nu-l poți nici prinde, nici împușca.
Da... Aș vrea să văd camera despre care am vorbit cu soția dv.
Bună, Asmodeu ! Ai mirosit sardelele, așa-i ?
Ia zi, ce mai e pe afară ?
Ce pereche mai facem și noi !
Ce pereche, motan îmbătrânit în rele !
Trebuie să răbdăm, prietene. Trebuie să răbdăm.
Domnule Quive-Smith ?
Mama ta face o prăjitură cu mere delicioasă !
Mai doriți ?
Da. Puțin.
Mulțumesc.
Nu, mulțumesc.
Bună, Asmodeu !
Da, nu-i tocmai un pat de flori, așa-i ?
Oamenii sunt mizerabili, nu-i așa ?
Au plecat sau încă nu ?
Trebuie să aflu !
Iar a venit să-mi fure brânza !
A trecut prin acoperiș. Eram sigur că e un hoț !
Nu prea cred, dle Drake.
Atunci, cum s-a întâmplat ? S-a rupt singur acoperișul ?
Uite. Cariile au mâncat scândura.
Am mai văzut asta o dată.
Un biet om, s-a rupt scândura sub el, a căzut și și-a rupt gâtul.
Nu cred că e cazul să urmărești pe cineva.
Aveți dreptate, dle maior. Avem vreme să ne facem griji mâine.
Tocmai, dle Drake. Noapte bună !
Un vânător inteligent nu-și stârnește noaptea prada speriată.
Îți mulțumesc, sir Robert.
Asmodeu ?
Sir Robert ?
Mă auzi ?
Te aud.
Ce mai faci ?
Supraviețuiesc !
Ai evadat cu noroc.
Dar n-ai scăpat încă.
Nu-ți lași vânatul rănit să se chinuiască. Îl ucizi.
Altfel, jocul n-ar mai fi frumos.
- Poftim ? - N-am spus nimic.
Vrei să-ți spun ceva nostim ?
Momentan, nu prea am dispoziție să râd. Dar poți încerca.
Noaptea în care ți-ai pierdut răbdarea... A fost aseară, așa-i ?
Nu mi-am pierdut răbdarea !
Noaptea în care ți-ai pierdut răbdarea !
Îl anunțasem pe Drake că renunț.
Presupusesem că ai plecat deja.
Știam că ești pe aici pe undeva, dar căutasem de la pârâu până la mină
și ajunsesem la concluzia că "pierdusem autobuzul".
Nostim, nu ?
Hilar.
- Trecem, atunci, la afaceri ? - Afaceri ? Ce afaceri ?
Dacă vrei să mă ucizi, fă-o !
Dar nu vreau să mori, dragul meu.
Atunci, m-ai putea dona la zoo.
Nu cred că e nevoie de o măsură atât de drastică.
Dacă prietenii mei îmi ascultă sfatul, și ar trebui s-o facă,
îmi vor zice să te las să revii în lume ca și cum nu s-ar fi întâmplat nimic.
Cu anumite condiții.
Ascultă bine !
N-ai să obții de la mine mai mult decât a reușit Gestapoul tău !
Așa că nu-ți mai irosi vremea !
Gestapoul meu ?
Nu sunt ai mei.
Sunt la fel de englez ca tine.
- Ce vrei ? - Nu caut să te trag pe sfoară.
Mai bine mă duc la prietenii mei, să ne lămurim ce-i de făcut.
N-o să te superi dacă mai aștepți o zi, două ?
Eu nu pot ieși.
Dar presupun că nici tu n-o să intri aici.
Presupun că ai auzit de finalul de joc numit pat.
Tu ești într-o situație mai complicată, dacă e să discutăm.
Lasă cacealmaua. Ai o singură opțiune, și anume să te predai.
Nu încerca să-ți sapi altă ieșire.
Amicul meu va fi aici cât lipsesc și e într-o dispoziție foarte proastă.
Ar împușca și luna dacă s-ar ivi pe neașteptate.
Mai vorbim mâine.
Vise plăcute !
Sir Robert ?
Sir Robert, ești acolo ?
Tot aici sunt.
Grozav ! Fiindcă am vești bune pentru tine.
Te vom scoate de acolo în maxim o oră.
Vei fi liber să te întorci acasă.
Vei ieși la timp ca să prinzi debutul sezonului de vânătoare la fazani.
Mă bucur că s-a terminat așa.
E și normal. Am un mare respect pentru tine, sir Robert.
Partidul tău nu respectă decât puterea și forța brută !
Iar tu ești omul potrivit cu care să intri în junglă !
E cea mai mare laudă de care sunt în stare !
Partidul nostru are nevoie de oameni ca tine !
Ce anume vrei să fac ? E timpul să-mi spui.
Am la mine o hârtie.
Dă-l încoace. Uite ce-o să fac.
O să ți-o vâr în gaură, pe un băț.
Așa...
Ai luat-o ?
Mai întâi prinde șoarecele, apoi dă-i brânza.
Corect !
Prostii ! Guvernul britanic nu știa despre excursia mea. Știi foarte bine !
N-o să mă cert acum inutil despre ce știa sau nu știa cineva.
Unchiul tău face parte din guvern.
Cine-o să creadă că nu ți s-au făcut măcar aluzii ?
- N-ai fost trimis ? - Nu.
Sunt la fel de englez ca și tine.
Vreau ca această țară să fie mare, ca și tine.
Documentul acela nu va ieși niciodată la iveală
decât dacă Neville cel vândut evreilor forțează războiul,
și chiar și atunci numai ca să arate opiniei publice
că războiul i-a fost impus Führerului de niște pămpălăi.
- Nu semnez minciuni ! - Adevărul ? Ce e, de fapt, adevărul ?
Ceea ce e adevărat e adevărul !
Și care e adevărul despre escapada ta sportivă ?
Voiam să văd dacă e posibilă.
Eu cred că voiai să ucizi pentru că credeai că va ajuta.
- Va ajuta ? - Țării tale.
Dacă așa vrei să crezi...
Cu alte cuvinte, chiar dacă politicienii nu știau nimic,
acționai, în fapt, în numele Angliei.
- Nu văd de ce contează asta ! - Eu cred că vezi.
Spuneai că nu semnezi minciuni.
Se pare că te pun să semnezi adevărul.
- Nu sunt de acord ! - Dar faptele tale te contrazic.
Să zicem că motivele tale erau patriotice.
Asta le face de același fel cu ale mele.
Noi doi, sir Robert, ar trebui să fim în aceeași tabără !
Suntem la fel !
Nu presupune asta doar fiindcă avem amândoi croitori buni !
Ori faci cum îți spun, ori fă-ți ultimele rugăciuni. E atât de simplu.
Semnează și gata, ori...
Bag de seamă că te cam grăbești.
Nu pot sta aici toată ziua la palavre. O să fac cârcei.
Mai respiră puțin aerul curat din groapă și spune-mi mâine dimineață cum e.
Ți-am adus un tovarăș.
Sper ca, până mâine, să devii mai cooperant.
Atmosfera dinăuntru ar trebui să-ți stimuleze rațiunea.
Trebuie să mă întorc.
Au încredere în mine. Contează pe mine.
Trebuie să mă întorc !
Fără mine...
Fără tine... ? Încă nu, Rebecca.
O să regrete amarnic, Asmodeu, prietene.
O să regrete amarnic !
Ce dimineață splendidă, dle Drake !
(...)
Da... O să profit de ea cât mai pot.
Hai, du-te și mănâncă ceva. Și mai înveselește-te !
Probabil n-o să mai am nevoie prea mult de tine.
'Neața !
- Sir Robert ! - Ce-i ?
Am spus "bună dimineața" !
- Zău ? - Politețea e importantă.
Conveniențele trebuie respectate.
- Cum te simți în dimineața asta ? - Acceptabil.
Afară e un aer îmbătător !
La tine cum e ?
- Sir Robert ? - Tot aici sunt.
Sincer, nu-mi imaginam că un om ca tine poate fi atât de irațional.
Nu știam că-ți pasă prea mult de rațiune.
Te supui unui chin fără sens ! E o perversiune de-a dreptul !
Știi, maiorule, m-am mai gândit.
Exercițiul e mama învățăturii.
Chiar dacă aș semna documentul tău, la ce-ar folosi ?
Nu-l va vedea nimeni.
N-o să fie război.
Fuhrerul vostru și-a dat cuvântul și știm cu toții că,
dacă un bărbat ca el promite ceva...
Repet, e o simplă formalitate !
Doar în cazul în care unul de-ai voștri face o prostie
și declară război aliatului natural al acestei țări...
- Sir Robert ? - Dar dacă...
Dar dacă...
Ce ? Dar dacă ce ?
Prietenul tău...
Prietenul meu ?
El cât știe ? Dacă voi fi șantajat ?
E elvețian. Uită de el !
Elvețienii nu mai știu ce-i aia lăcomie.
Au ajuns așa după multe secole de democrație și ciocolată cu lapte.
- Îmi plac amândouă. - Fii rezonabil, sir Robert.
Leul britanic își pierde colții din cauza ciocolatei
și dorința de luptă fiindcă e dependent de democrație.
De ce prelungești inutil această discuție ridicolă ?
Semnează !
Semnează și apoi...
Ești un conducător înnăscut. Amândoi știm asta.
Ce cauți tu între șobolani și câini turbați ?
Locul meu aici nu mi l-am ales eu.
Sper că nu vrei o lume a evreilor și a negrilor ?
Fiindcă asta e democrația.
Americanii vor lăsa ursul rus să înhațe Europa, cu tot cu Anglia.
Nu știu...
Nu pot respira. Nu pot gândi.
Semnează, omule ! Ai să gândești mai târziu.
Am o sticlă de șampanie în mașină.
Mi-am rupt stiloul !
Ai rupt stiloul ? Ești culmea !
Stiloul e cea mai mică dintre problemele noastre !
M-am întors, domnule maior...
Într-adevăr.
- Nu mă ucideți, domnule ! - Cum te cheamă ?
- Muller, domnule. - Muller, desigur...
Ți-ai luat treaba în serios.
Ți s-a părut normal să îngropi un om de viu, așa-i ?
Credeam că sunteți unul dintre oamenii maiorului.
Așa a spus. Domnule, soția mea...
- Vrei s-o mai vezi ? - Domnule, jur...
Jură cu gura închisă. Sau mai bine nu te mai complica.
Ai de lucru.
Hai, trage-l în groapă !
Dumnezeule !
Foarte confortabil !
- Ce aer irespirabil ! - Îmi pare rău.
N-o să spun nimic, domnule. Niciodată.
Nimănui. Puteți avea încredere în mine.
Da, pot, nu-i așa ? Deprimant !
Uite cum facem. După ce se înnoptează, coborâm la fermă,
fiindcă trebuie să ne luăm echipamentul, așa-i ?
- Dar n-o să... - Se pare că va ploua.
O să aștept în mașină, ca un domn, iar tu ai să cari bagajele.
Semăn mult cu maiorul, după cum spunea și el.
Cel puțin, pentru un ochi străin.
Îmi pare rău că trebuie să plec, dar toate lucrurile frumoase au un sfârșit.
La revedere, domnule maior !
La revedere și nu uita, joacă mai prudent cu regina !
O să țin minte !
Expunerea prematură îi poate fi fatală.
Plecăm, dle maior !
- Aș vrea să vă sărut, dle maior ! - O să răcești. Stai la adăpost.
Cu bine ! Ai grijă să nu te uzi !
Nu s-a primit niciun avertisment.
Prin urmare, țara noastră e în război cu Germania.
Neville m-a întrebat dacă aș vrea să renunț la funcție.
Neștiind ce presupunea aceasta, am fost imediat de acord.
Ai venit, Bobbity ! Chiar mă întrebam când ai să apari.
Sincer să fiu, te așteptam mai repede.
N-am găsit un taxi.
Evident. Asta explică totul.
Am vorbit cu Winston. Dacă treci pe la Amiralitate,
are o idee care s-ar putea să te intereseze.
- Bine. Mă mai gândesc. - Așa să faci.
Buclucul tău despre care mi-ai povestit...
Am auzit că toată chestiunea poate fi considerată neoficial drept oficial...
Moartă și îngropată ?
- Da, dacă-ți place să-i spui așa. - Bine. O să trec pe la Winston.
Așa să faci. Să-ți dea repede o slujbă bună, înainte să fie trimis la plimbare.
Nu cred că o să reziste prea mult...
Bine. Mulțumesc, unchiule.
Diseară voi fi la Athenaeum, dacă ai chef de o cină normală
și de compania unor oameni din clasa de mijloc...
Mulțumesc, unchiule.
El e Bobbity, nepotul meu. Grozav flăcău !
Dar naiv cât încape.
Știi ce-a făcut mai demult ?
N-o să-ți vină să crezi, dar a încercat să-l împuște pe Hitler.
Și a ratat. Foarte ciudat. De obicei, e un țintaș foarte bun.
Planul meu e foarte avansat.
Poate că n-o să scap cu viață,
dar, de data asta, nu voi ezita.
Și asta e tot ce contează pentru mine,
fără tine.
Omul care a vrut să-l ucidă pe Hitler