NETFLIX UVÁDÍ
- Sem dám prst a koukej. - Aha.
Hodinky mi řeknou, že mám problém se srdcem.
Neřeklo by ti to i zrcadlo?
Jo, ale v tomhle je i počasí.
Aha.
Do večeře s ženami máme ještě hodinu.
- Jo. - Dáme pivo?
Nemůžu. Musím něco vyřídit.
Co? Ty nechceš pivo? Co se děje?
Přišly mi výsledky z té detektivní zkoušky.
Zase jsi to nedal? Proto jsem na ni nikdy nešel.
Je to jen stres a zklamání.
Někdy si musíš uvědomit, že už jsi na vrcholu
a prostě to vzdát.
Měl bys přednášet ve školách.
- To bylo inspirativní. - To jo, děcka by to měly slyšet.
Nechápu to.
Všechno jsem věděl, jen jsem byl moc pod tlakem.
A znovu na tu zkoušku můžu až za tři měsíce,
takže musím Audrey dál lhát.
Takže dneska prosím na večeři
- řekni své že... - Ne.
Víš, že bych kvůli tobě lhal kdykoli.
Pomohl bych ti i s mrtvolou.
Ale když řeknu Holly, ať lže tvé ženě, nebude se se mnou bavit.
Bude to pitomej pátek.
Nemusí lhát, jen ať ignoruje, když budu lhát já.
To je vše.
- Fajn. - Díky.
Mám to u tebe.
Uvidíme se večer.
AUDREY: ZLATO, KOUPÍŠ MI CLARITIN?
Musím pro Claritin.
Panebože. Podívej.
- Ježiši. - Vzal ji do vrtulníku?
Ten můj by nezaplatil ani Uber Black.
Jo. Já si ani nepamatuju, kdy Nick naposledy
udělal něco aspoň trochu romantického.
Kdysi mi dával různé písničky na kazetách.
Nechával milostné vzkazy v koupeně.
Vzkazy už jsou pasé.
Když můj manžel chce sex, pošle mi lilek a koblihu.
Lilek a koblihu...
Aha. On je lilek.
Spíš taková malá brambora.
Není to tak těžké.
Na křižovatkách prodávají kluci květiny.
Jen stáhneš okýnko a pár jich koupíš.
Nemohlo by to být jednodušší.
Nepovídej.
Zítra máme 15. výročí svatby.
A pořád čekám na tu Evropu, kterou mi slíbil.
BRZY! S LÁSKOU, NICK
- Už 15 let? - Jo.
Už bych tam došla pěšky.
Jen mu to musíš říct.
Nechci mu to muset říkat. Chci, aby to věděl sám.
- Ne, nikdy to neví. - Já vím.
- To se neděje. - Chlapům musíš říkat vše.
Chceš, aby nedávali nádobí do dřezu, musíš to říct.
Chceš, aby se osprchoval před spaním, musíš mu to říct.
Proto mají v restauracích ty nápisy,
aby si zaměstnanci myli ruce.
Ty nejsou pro ženy, ale pro muže.
Nebo bys mu mohla poslat letadlo, skleničku vína,
italskou vlajku, lilek a koblihy.
JSI JAKO MŮJ OŘÍŠEK!
Vezmu jen padesát.
Claritin...
Dobrý den.
Děkuju.
Jo, díky moc.
Řekneš jim o tom, co máš v batohu?
Starej se o sebe, vole. Platím za to.
Pěkné tenisky. Musely být drahé.
Proto si nemůžeš dovolit energeťák a chipsy?
- Počkej. - Hej, pusť mě.
Měl jsem pravdu.
Drž hubu, nebo to schytáš, starouši.
Starouši?
Tak zaprvé,
měl bych tě vzít do vazby za to, žes mi řekl starouši.
Ale když ty věci vrátíš,
nechám tě jít, protože jdu pozdě na večeři a mám hlad.
No tak.
Prášek na spaní, že?
- To nepoužívá. - Není to dobré.
- Záleží, kdy jedeš. - Díky.
- Ještě jednou, prosím. - Další?
Já jen, že dnes platíme my, tak byste mohli zpomalit.
Hej, Nicku. Co je to s tebou?
Pardon, nemám si objednávat další, detektive?
- Ne, Holly, jen si dej. - Můžeš si dát kolik chceš.
- To byl vtip. - To není vtipné.
Jen mám dobrou náladu, protože jsme měli skvělý den.
Že jo?
Báječný den. Neuvěřitelný.
- Vážně? Další zajímavý případ? - Jo.
Čeho?
„Čeho?“ To bylo dobrý. Poslyš.
Jde to dobře. Slibuju.
Důvěřují mi čím dál víc
a rád bych ti řekl, o co jde,
ale je to tajné.
- Počkat. - Co?
Panebože.
Co to je?
To mi koupil drahoušek k narozeninám.
- Cože? - Jimmy.
- Diamanty na oslavu. - Přesně.
Páni. To je nádhera.
- Děkuju. - Pěkně drahé.
- Páni, Jimmy. - Že?
Taky pro tebe něco mám. Bude se ti to líbit.
- Vážně? - Už se těším.
Řekla bych, že budeš ten typ na poukaz na Amazon,
ale nejsem žádný detektiv.
- Víte co? - Jo.
Připijme si na mé přátele, Nicka a Audrey. Patnáct krásných let.
- Přesně. - Jo.
- Patnáct. - Na pravou lásku.
Patnáct.
Na lásku.
Večeře byla šílená, ale to se dalo čekat.
Ale víš co, chci nahrát Holly, jak kouše kostky ledu,
a dát si to jako budík. To...
mě zaručeně hned probere.
Co je? Nelíbil se ti ten vtip?
Mám zubní nit.
To vidím.
Dneska si je čistíš zuřivě.
Dneska s větrákem spát nebudu. Nesnáším ten zvuk.
Není třeba. Zapnu klimu, zlato.
Co je? Budeš na mě řvát? Vidím to. Počkej.
Nechceš další zubní nit?
Jak to, že jsme ještě nebyli v Evropě?
To mi vysvětli.
Nikam nejezdíme.
Ale jezdíme. Jednou jsem tě vzal do Poconos.
Co? Do Poco... To bylo na pohřeb, Nicku.
A jednou jsme jeli za strejdou do hospic do Virginie, abychom ho viděli umírat.
- No ne? - Nicku.
No tak, mluvím o té pohlednici.
- Nepamatuješ si to? - Pamatuju. Jasně, že jo.
Je to 15 let, Nicku. Nevím, na co čekáme.
Muselas to udělat teď, Audrey?
Co? Co jsem udělala?
Říkal jsem ti, že pro tebe něco mám.
Nemohla jsi to vydržet do zítra?
Ne.
Jedeme do Evropy. Šťastné výročí!
Panebože. Mám husinu.
Panebože.
Promiň, zkazila jsem ti překvapení.
Ale nezkazila.
Jsi nejlepší. Zasloužíš si to. Miluji tě.
- Já tebe taky. - Pořád je to překvapení.
- Můžeme si to dovolit, že jo? - Jasně, že jo.
- Fajn. - Dostanu přidáno.
- Jo. - Všechno v pohodě. Pojď.
- Dobrý den. - Zdravím.
Jsme na líbánkách, a tak jsem si říkal, zda bychom nemohli dostat upgrade,
protože mám nasbírané míle.
Nevím, jestli od téhle aerolinky, ale můžou propadnout, nebo...
Pane, o to musíte požádat dopředu.
- Jo. - Tudy.
- Díky. - To jsme zkoušeli.
- Volal jsem, ale nikdo... - Komu jsi volal?
- Pořád obsazeno. - Vážně?
- Obsazeno! - Kam jsi volal?
POZVÁNÍ NA VRAŽDU VRAŽDA PLNÁ VINY
Nechci ti to kazit. Ale byl to komorník. Udělal to komorník.
Nikdy to není komorník.
Myslím, že ani neexistují.
Je to jen slovo v hloupých knihách, na kterých seš závislá.
Mohl bys prosím tě...
nechat mé knihy na pokoji? Nech mě číst.
Mám to ráda. Líbí se mi to.
Jsi v pohodě? Jsi nevrlý. Nudíš se?
Půjdu spát.
- Zdřímni si. - Nevadí ti to?
Jen si prosím tě nesklápěj sedadlo až dolů.
- Nesklápět? - Ne.
Abych neukazoval dvojitou bradu?
Nejde o tvoji bradu. Je to nezdvořilé.
Jo.
- Protože se roztahuješ. - Fajn.
A chlap za tebou by měl tvé sedadlo v klíně.
- Tak buď ohleduplný. - Nechám ho nahoře. Díky.
Padá!
Promiňte.
- Zdravím. - Dobrý večer.
Můžu vás poprosit o špunty do uší?
Ano, za devět dolarů.
Devět dolarů? Za špunty do uší?
Ano.
To je v pořádku. Použiju své arašídy.
Já jen...
Další insomniak, jak vidím.
Ježíši. Ano, já...
Jo, přesně tak. Nikdy tady nemůžu usnout.
Co vás táhne za velkou louži?
Vlastně jsem na líbánkách.
Aha. Gratuluju.
- Děkuju. - Kde máte manžela?
Zabitý.
Spí. Spí jako zabitý.
Jsme manželé už 15 let, ale měli jsme spoustu práce.
Tak si připijeme na ten váš hektický život.
Jo.
- Promiňte. - Ano?
- Bar je jen pro pasažéry první třídy. - Jistě, omlouvám se.
Ano. Hned se vrátím do své nižší třídy.
Sednu si na své místo a odházím nějaké uhlí.
Je mým hostem.
Bohužel potřebuje svou vlastní letenku.
Charles Cavendish.
Omlouvám se, pane.
Páni.
Charles Cavendish.
Vážně?
Bohužel.
To zní úplně jako z detektivky.
A jaká postava bych byl?
S takovým jménem jedině padouch.
Tak na padouchy.
Takže tvoje snoubenka...
tě nechala...
kvůli tvému starému strýčkovi,
- což z tebe dělá... - Můžete být zticha?
Ale, ticho.
Nebo všem řekneme o té fretce, kterou jste sem propašovala.
Celé je to laciné, já vím.
Chtěl mou snoubenku,
a strýček Malcolm vždycky dostane to, co chce.
Malcolm. Strýček Malcolm.
- Quince. - Strýček...
Malcolm Quince je tvůj strýc? Ten miliardář?
- To je on. - Pane bože.
Vypadá přesně takhle,
kdyby tahle vrásčitá oliva měla 70 miliard dolarů.
Sedmdesát miliard.
Jedu tento víkend s novomanžely na jeho jachtě na Velkou cenu do Monaka.
Proč?
Proč bys s nimi jel na jachtu po tom, co udělali?
Protože jsem Angličan, paní Spitzová.
Libuju si v sociálním masochismu.
A mám v plánu se opít do němoty, a zničit tak celou oslavu.
Jo, tak to schvaluju.
Audrey,
máte s manželem o víkendu nějaké plány?
To byl vtip. To je...
Ty vole. Je tady bar?
Pane, tohle je salónek první třídy. Vraťte se prosím na své místo.
Jsou tu už i bary?
Bary jsou v prvních třídách.
Kéž by matka byla ještě naživu, aby to viděla.
Byla alkoholička, ale milá.
Jestli se nevrátíte na místo, zavolám...
Policii.
To je moje žena
a mluví tamhle s tím hezkým chlapem s jednou bradou.
Takže se do toho půjdu vložit a možná si objednat pivo,
a možná i Xanax.
...Portugalsko, víno tam stojí za dopis.
Lidé už vůbec nepíšou dopisy.
- Taková škoda. - Je to všechno tak taktické.
Jo, to je pravda.
Ahoj. Nicku.
- Jak je? - Ahoj, zlato. Jsi vzhůru.
- Jo. - Vyspal ses?
- Hledal jsem tě. - Já vím.
- Potkala jsem tohohle milého pána. - Jo?
Představuji ti Charlese Cavendishe.
- Je to lord. Že? - Jak je?
- Lord? - Vlastně vikomt.
Ale i vikomti se oslovují lorde,
takže proto je asi Audrey zmatená.
To jo, u mě si to plete taky.
Někdy jsem král a někdy zase taťka.
Takže... Můžu pivo, prosím?
To bude 17 eur.
Ne. Prosím.
To pivo je na mě.
Nevezmu si pivo od někoho, koho neznám.
Panebože.
A doufám, že využijete i mé druhé nabídky.
Hej. Nebudu tu jen tak stát,
zatímco mi nabízíš prachy, abych se vyspal se svou ženou.
Ale jen ze zvědavosti, o jaké částce mluvíme?
- Super. - Neudělal bych to.
- Poslouchej. - Co?
Zve nás na víkend na jachtu s jeho rodinou.
Ale my máme plány.
V autobuse.
Autobuse, který nás zaveze do idylické vesničky San Grigio,
kde budeme sledovat demonstraci toho, jak zraje šunka.
- Něco ti vysvětlím. - Do toho.
- Co mi nedochází? - Děláš si srandu?
Plavili bychom se po evropských přístavech.
Jasné? Jedli bychom čerstvé ryby.
- Jo. - A pili víno.
Byli bychom spolu.
To je hezké.
- Mají i kuchaře. - Kuchaře?
Jmenuje se Maurice. Maurice?
- Jo, Maurice. - Maurice.
„Někteří mi říkají Maurice.“
Pamatujete?
- Promluvíme si? - Jo.
- Tak jo. - Jo.
Poslyš... Co to děláš?
Proč by šli dva dospělí spolu v letadle na záchod?
Zlato, no tak. Abychom si promluvili.
To je vtipné.
Hele, jen se snažím pochopit,
proč odmítáš takovou životní příležitost.
Protože mu nevěřím.
- Proč? - Prostě instinkt.
Tvůj instinkt? Ten, co ti řekl, že si to tady rozdáme?
Nerozdáme?
No tak.
Kdy jindy se my dva dostaneme na jachtu?
Jen říkám, že vždy, když jíme sendviče se šunkou
a ty se ptáš, jak vlastně ta šunka zraje...
- Už to budeme vědět. - Nikdy jsem se neptala.
Protože budeme v San Grigiu,
- tam nám to vysvětlí a ukážou. - Nevím, o čem mluvíš.
Tak fajn.
Chceš znát pravdu? Lámeš mi srdce.
- Proč? - Cítím se jako hňup,
protože se dřu a šetřím a teď už víš proč.
Abych tě vzal na tenhle výlet, a nejsem žádný vévoda.
To chápu. Je to vikomt, ale...
- Ani nevím, co to znamená. - To nevadí.
- Promiň. - Miluju tě.
Nějak jsem se do toho zasnila, ale nevadí. Pojedeme autobusem. Bude to super.
Bude se ti to líbit.
MALAGA ŠPANĚLSKO
Hej, Gonzelesi. Kde je to šampaňské na uvítanou?
- Slíbili nám... - Tati. Summer mě bouchla.
při příjezdu skleničku šampaňského.
Ticho! Oba dva! Necháte toho?
- Vím, že mě slyšíte. - Bije mě.
Mami!
Drž hubu!
Pojďme na tu jachtu, jo?
- Děkuju. - Dobře.
Cavendishi, změnili jsme názor. Pojedeme.
Výtečně.
Dobrý den.
Děkuju.
Díky.
To je úžasné.
- Myslel jsem, že bude větší. - Cože?
- Ještě větší? - Jo.
Vsadím se, že to je ta ex-snoubenka, co ho nechala kvůli jeho strýce.
Aha. Umírám hlady. Kde je ten Maurice?
Myslím, že přímo za ním nemůžeme.
- Počkáme na večeři. - Ta je kdy?
Později, zlato. Já nevím. Jsme v Evropě.
V buse to bylo podle tradičního času večeře v Americe...
- Zlato, to je jako z obrázku. - Jo.
- Jo, je to hezké. - Je to neskutečné.
- Je to... - Panebože.
Páni. Podívej, je krásná.
Moc.
Je to taková ta krása, že nepoznáš, odkud je.
Já to nepoznám. Ty jo?
Japonsko.
Ano. Vidíš? Slyší tě.
Není v televizi.
Je to skutečný člověk.
Přivedl sis civilisty.
Jsi opilý?
Je teprv poledne, drahá Suzi.
Samozřejmě, že ano.
Kde je tvůj milovaný Pan páprda?
Ještě tu není. Víš, že při vstupech rád dělá dojem.
O jeho vstupech víš teď víc, než kdokoli jiný.
- Těší mě. Jsi úžasná. - Těšilo nás.
Za to se omlouvám.
- Poprvé, co ses mi líbil. To bylo dobrý. - Zasloužila si to. Vždyť tě ranila.
Charlesi.
Jsem rád, že jsi to stihl.
A přivedl jsi hosty.
To je můj bratranec, Tobey. Malcolmův jediný syn
a muž, pro kterého by mě Suzi nechala, kdyby byl na holky.
- Aha. - Díky za pozvání na palubu, pane.
Jo. Je to tu pěkný.
- Je to loď mého otce. - A co její?
Její otec mi jednou půjčil sekačku,
- tak vím, jak to chodí. - Jo.
Odkud znáte Charlese?
Už se známe šest hodin. Seznámili jsme se v letadle.
Je hezké, že nás pozval.
Máme volnou kajutu, ne?
Když se už znáte tak dlouho, tak určitě místo najdeme.
Díky za hezké uvítání. Až po tobě.
- Ještě nahoru? - To je od vás milé. Tudy?
- Mramorové schody. - Má to další patro.
„Sexem posedlý stařík, Malcolm Quince,
si tento týden vzal 23letou lyžařskou instruktorku, Suzi Nakamuru.
Proč by tokijská coura vyměnila svahy za protézu?
Možná kvůli těm 70 miliardám dolarům, které má zdědit jeho syn Tobey.“
- Páni. - Panebože, zlato.
Jsme přímo uprostřed bulvárního článku.
Mělas o té jachtě pravdu. Holící pěna voní jako kokos.
- To je neuvěřitelné. - Promiň.
Jsi alergická na boháče?
Ne. Nech toho. Jsem prostě alergická. Podal bys mi ten claritin?
Jo, tady.
Zlato, to je allegra. Říkals, žes vzal claritin.
To je to samé.
Ne, zlato. Allegra mi nezabírá.
Fajn. Až dorazíme do Monaka, koupím ti claritin.
Tam se to bude jmenovat nějak jinak. Zapamatuj si, že je to modrá krabička.
Víš, že allegra francouzsky znamená: „úplně to samé jako claritin“?
- Úsměv. - Jo.
Měl bys přestat pít. Jsi opilý.
Koukni na něj.
- Proč se tak mučí? - Jsem velmi schopný alkoholik.
Už si vzala Malcolma. Nevím, co čeká, že mu řekne.
Ona říká, že on je hulvát,
a on říká, že je to coura.
A oba mají pravdu.
Odkud vás znám? Jste herečka, že?
Všechny ženy jsou herečky, drahý.
Já jsem jen dost chytrá, aby mi za to zaplatili.
Grace Ballardová.
Panebože!
To je... úžas...jsem váš velký fanoušek.
Fanoušek číslo jedna.
- To není... - Já vím, neuvěřitelné.
Jsem Nick Spitz. Tohle je moje žena Allison.
- Nevěřím... - Audrey, jsem Audrey.
- To jsem řekl. - Ne, neřekl.
Ne, Allison je ta postava, kterou hrála v...
Dívali jsme se na to spolu, z krásky se vyklube robot.
- Jo. - Ona je ten robot!
A z podprsenky vám trčí zbraně.
- Ano! - Sex Machina.
- Moje průlomová role. - Úžasné.
Koukej, přímo před náma.
Jako by mě někdo kopl do břicha.
- Dobře. - Vyrazilo mi to dech.
Zajdeme se namazat opalovacím krémem...
Už jsi mě namazala předtím.
No tak to uděláme ještě jednou.
- Ještě? - Jo, znovu.
- Tak jo. - Dobře.
- Těšilo nás. - Nemůžu tomu uvěřit.
- Je nadšený. - Na stejné lodi!
GRACE BALLARDOVÁ
Podívej. Prý se nejmenuje Ballardová.
No a?
Jak může někdo být tak krásný?
- Má plno plastik. - Co?
Rty, nos, bradu.
Ne.
Lidi fakt chodí na plastiku brady?
To bylo mířené na mě, to bylo hnusné.
Chceš, abych si dal spravit bradu, ale to ne.
Mám tě ráda takového, jaký jsi, ale je tu ta možnost.
Omluvíte mě na chvilku? Měl bych pozdravit Mahárádžu.
Jasně. To říká každý.
Jsme na lodi, kde někdo právě řekl:
„Půjdu pozdravit Mahárádžu.“
- To je něco. - Nezdá se mi to?
Promiňte, madam. Je tu Maurice? Mám strašný hlad.
Ano, pane, chystá.
Chystá, dobře. Bude už hotový?
Řekněte mu prosím, ať si pospíší.
Zlato.
Teď se neotáčej,
ale je tu fakt děsivý muž s páskou přes oko,
který zírá přímo na nás.
Říkala jsem, ať se neotáčíš.
Řeklas děsivý s páskou přes oko, musel jsem. Promiň, nešlo to.
- Fajn. Jde k nám. - Děsivý.
- Zlato. - Buď v pohodě.
- Čau, chlapi. Jak je? - Zdravím.
- Kdo vás sem pustil? - Prosím?
Co se děje?
Jsou to mí hosté, plukovníku.
- Je to rodinný víkend. - Vážně?
Co vím, tak vy nejste rodina.
A sovětský Žvejkal taky ne.
Nicku, Audrey.
Jo, vy určitě nejste rodina.
Ježíši. Vidím, že jeden z nich byl ozbrojený.
- Měl jsem si vzít pistoli? - Určitě není nabitá.
To je plukovník Charles Ulenga z Namibijských ozbrojených sil.
Malcolmův nej kámoš.
Zachránil mu život při bombovém útoku v '94.
- Tam přišel o oko... - Péro? Přišel o péro?
- Proč, zlato? - Myslel jsem, že možná o péro.
A to je Sergej Radjenko, bývalý Specnaz a jeho bodyguard.
Jednooký šílenec potřebuje bodyguarda?
Ruka! Jeho ruka se oddělila od jeho těla.
Podívej, a teď kouří své péro.
- Kouří si péro. - Ne, bože, necháš toho už?
Jenom se bavím. Jsme na lodi.
Můžu se na něco zeptat?
Co je vlastně Mahárádža?
Proč se ho nezeptáš?
- Ne. - Co máme dělat?
Viku! Chci ti představit své hosty.
Nick a Audrey Spitzovi..
Představuji vám vznešeného Maharádžu,
Vikram Shivan Govindan z Bombaje.
- Zdravím. - Panebože. Tak...
Tak rádi...
- Rádi... - Těší...
To je sranda.
Všechno to klanění a tak.
Černoch se ukloní a běloši se ukloní taky.
- Plácnem si. - Pardon.
- Super. - Dává ti...
- To bylo dobrý. Sranda. - Byl to vtip.
Audrey má pro tebe otázku.
Poslouchám.
Zajímalo nás, co přesně znamená být Mahárádžou.
Musíš to nějak vystudovat?
Narodil jsem se do toho.
- Narodíš se tak, aha. - Aha, dobře.
Co děláš ty, Nicku?
- Já pracuju pro... - Nick je detektiv.
Pěkný. Už jsi někoho rozmáznul?
Cože?
Však víš, vodpráskl, voddělal, rozprášil...
- Ne, nikoho jsem nezastřelil. - Bože, ne.
A to je dobře.
Nick neumí moc dobře střílet.
Je v tom hrozný.
Sotva dodělal školu,
jelikož nemohl získat dost bodů ze střelby.
Audrey má alergii na laktózu.
- A krká ve spánku. - Cože?
Myslel jsem, že když mluvíme o vadách toho druhého, řeknu něco i o tobě.
Promiň, nevěděla jsem, že je to citlivé téma.
- Ptal se na to, tak... - Není.
Jen to nemusíš říkat všem.
Dobře, promiň. To je jedno.
Páni, koukej na to.
- To je šílené. - Teda. Zlato.
Tahle místnost je stejně krásná jako ty.
- Vypadáš úžasně. - Díky, zlato. To je od tebe milé.
Co?
Všichni jsou ve smokingu. Měla jsem balit já.
Měl jsem si vzít ponožky.
- Juane Carlosi! - Čau.
- Hodně štěstí, chlape. - Ahoj.
Zdravím. K čemu mu přejeme štěstí?
Zítra závodí ve Velké ceně Monaka.
Páni. To je něco.
Juan Carlos Rivera. Představuji ti...
Steva a paní Stevovou.
- Cože? - Ne.
- To je jedno. - Ne. To nic.
- Viděli jsme se jednou. Jsem Audrey. - Jo, ještě jednou.
Já jsem Nick. Spitzovi.
- Ano. - Juan Carlos.
Ahoj, Juane Carlosi.
Takže jsi závodník.
Dobře, ano.
Páni. Jak ses k něčemu takovému dostal?
Jednička, ano.
Nerozumíš mi, že?
Velmi rychle.
- Vítejte. - Dobře.
STŘEDOZEMNÍ MOŘE POBŘEŽÍ FRANCIE
Co to je?
To je Quinceova dýka.
Čínská ocel, šperky z celého Orientu.
Dárek rodině od Marca Pola,
aspoň podle legendy.
Teda.
Nickova babička nám dala toustovač z obchodu,
aspoň podle legendy.
Je to tady, tatínek přichází.
Co je to?
Kapitáne Wongu,
rád bych mluvil s hosty v soukromí.
Jistě.
Přátelé,
vítejte na na Královně Středozemí.
Nedokážu ani vyjádřit, jak mě hřeje u srdce,
že jste sem všichni přišli oslavit mou svatbu.
Až zestárnete, zjistíte,
že začínáte hodnotit svůj život,
ne jen na základě svých úspěchů,
ale i svých selhání.
Koho jste zklamali.
Suzi, moje milovaná nevěsta,
která má před sebou ještě tolik života.
Grace, která září na stříbrném plátně.
Juan Carlos, můj kmotřenec,
který se snaží přivést můj závodní tým k vítězství.
A vy...
Kdo jste vy?
- Zdravím. My jsme Spitzovi. - Jsme...
Kdo?
Audrey a Nick Spitzovi.
Máte krásnou loď.
- Je obrovská. - Nikdy jsem nic takového neviděla.
Eric Laminsolve má člun.
Jezdíme tím na ryby, ale tahle je gigantická.
Jsou to mí hosté, strýčku.
Přivedl sis hosty?
No, tys mi vzal můj doprovod.
Omlouváme se. Máme odejít?
Ale nevím, jak se odsud dostaneme..
Jsme na moři. Existuje i lodní taxi?
- Z místnosti, Nicku. - Aha.
- Jo, jasně, můžeme odejít. - Ne.
To nebude nutné.
- Dobře, tak zůstaneme tady. - Dobře.
Můj synovec Charles mě nikdy nepřestane překvapovat.
Můj přítel plukovník, který mě chrání už tolik let.
Vikram, jehož rodinná bohatství byla vždy propojená s mými.
A můj Tobias.
Vždycky jsem si přál syna a tady jsi...
můj kluk.
S vámi všemi jsem mluvil o vašem postavení v mé závěti.
Dlouho jsem přemýšlel nad tím, za co každý z vás stojí,
a dospěl jsem k tomuto závěru.
Všichni jste pijavice,
odporné a krvežíznivé,
které se celé roky přiživují na mé tvrdé práci.
Hnusíte se mi.
Tohle v autobuse nezažiješ, zlato.
- To je úžasný. - Já vím.
- Díky. - Není zač.
Proto jsem sepsal novou závěť.
Ve které všechno své bohatství odkazuji Suzi,
Od tohoto okamžiku
jste všichni odříznutí.
Vyděděni, a možná, po téhle mé laskavosti,
ze sebe konečně něco uděláte sami.
Asi už měla dost mého kaviáru.
To bylo vtipné.
Zlato.
Mohls to podepsat doma.
Místo toho nás pozveš sem, abys nás ponížil?
Jo, a tys hned přiběhl.
Otče, nedělej to.
Nebo co?
Jo.
To jsem si myslel.
Nestřílejte! Nezabíjejte mě, prosím!
Tati!
Zastřelils ho!
Ne, viděl jsem, jak ho někdo bodá.
- Kdo? - Nevím.
Co se děje? Slyšela jsem vý...
Malcolme!
Panebože!
Pokusil se ho někdo oživit?
Má v srdci zabodnutou kudlu. To už asi nepůjde.
Mám ji vytáhnout?
Ne, je to dlouhá dýka, to je jako vytahovat...
Bože!
Měls tam tu kudlu nechat policii, plukovníku.
- Dám ji zpátky. - Ne.
Poslouchejte mého muže! Je to detektiv.
Ano. Co máme dělat, strážníku?
Pro začátek přestaňte vytahovat a znovu zapichovat tu vražednou zbraň
do hrudníku oběti.
Vlastně se přestaňte dotýkat těla úplně.
Chtěl nám všechno vzít.
Kvůli tobě.
Hej...
podepsal to?
Ne.
Jo!
Měli bychom se ujistit, že nemá druhou.
Prohledávání kapes mrtvoly je dotýkání.
Omlouvám se, paní Ballardová.
Jste skvělá, vypadáte ohromně.
Dobře. Co dál?
Musíme zajistit místo činu.
Kapitáne Wongu, můžete tuhle místnost zamknout?
Ano, jistě.
Měli bychom začít vyslýchat podezřelé.
Podezřelé?
Nikoho vyslýchat nebudeme.
Wongu, až to tu zamknete, přineste mi klíč.
Pak to ohlaste Interpolu a řekněte, že je počkám v přístavu v Monaku.
Mezitím se kouknu na ty krevety.
Kvůli vyšetřování?
Ne, protože mám hlad jako prase.
Vy ostatní se zamkněte ve svých kajutách,
protože jeden z nás...
je vrah.
- Audrey. - Jo?
Vezmi dresing.
Jo.
Počkat.
Co tam sakra je?
Já nevím. Maurice ty krevety asi sám kojí.
Měly dobrý život.
- To jo. - Bože.
Takže, kde jsme skončili? Jo.
Víš co? Zabíjet museli dva lidé.
Protože jak by jinak věděli, kdy se zhasne?
- To je chytré. - Že jo?
Jsem už strašně unavený. Půjdu spát.
- To jako fakt? - Co?
Ty nejsi unavená?
Nicku.
Zlato, no tak, vážně.
Kdo myslíš, že to udělal?
Nemyslím, já to vím.
Kdo?
Byl to ten syn.
- Tobey. - Ne.
Ani náhodou. To je moc okaté.
Vrah není nikdy ten očividný podezřelý.
Nejočividnější podezřelý je vždycky vrah.
Když někdo zabije manželku, v 90 % je to manžel.
Proč jsi použil tenhle příklad?
A nesouhlasím.
Myslím, že lidé jsou trochu složitější.
Soudě podle čeho? Těch knih, co čteš?
Lidé nejsou složití, jasné? Byl to Tobey.
Mohl získat nejvíc a taky nejvíc ztratit.
A přesně proto není vrah.
Dělala jsi to někdy na lodi?
Víš, jak by to bylo fajn? Ležel bych a loď by odvedla všechnu práci.
- Jo, to by se ti tak líbilo. - Víš, že mě bolí záda.
Co ta světla?
Nech rozsvíceno, mě je to jedno. To je na tobě.
Ne. Kdo zhasnul ta světla?
Co to?
Nedívej se na mě tak, cítím to.
MONTE CARLO MONAKO
POLICIE
- Pardon. - Vezmi si tu allegru, je to to samé.
- Nechci o tom mluvit. - Bože.
Vchází geniální, ale utrápený detektiv.
Přesně včas.
Jsem inspektor Laurent Delacroix.
Teď si vás po jednom předvolám na výslech do salónku.
Jak to, že vyfoukl tak perfektní kolečko?
Zničil jste ho.
Řekněte mi o Malcolmovi Quinceovi.
Byl to ta nejúžasnější...
Svině.
Byl láskou mého života.
Byl to složitý člověk.
Popište mi, co se stalo.
Jo, pane francouzskej policajt. Bylo to šílený.
Světla zhasla.
Viděl jsem pohyb, tak jsem vystřelil.
Jo. Konec.
Stařík dostal, co si zasloužil.
Sto osmdesát sedm, vole...
Dotkl se někdo těla?
Ne.
A všimli jste si něčeho zvláštního?
- Těch Američanů. - Jo, jednička.
Nerozdělíte...
Nerozdělíte nás?
Pardon?
- Na ten výslech. - Aha.
- Vyslechnout nás zvlášť... - Co to děláš?
jestli se shodujeme.
Co? Jen říkám,
že budeme, protože jsme nevinní.
Jo, přesně tak.
- To je ono. - Páni, jste fakt dobrý.
Tohle jsme našli v kajutě Tobeyho Quince.
Dopis na rozloučenou psaný na stroji,
ve kterém se přiznává k vraždě svého otce.
Na stroji? To není moc běžné.
- Velmi podezřelé. - Ano.
Jo, je jasné, že se to někdo snaží na Tobeyho hodit.
- To je úžasné. - Na to se těším.
Tak co si o tom myslíte?
Kdo jsou vaši hlavní podezřelí?
Vy.
- Jistě. - Jo.
- Všichni jsou podezřelí. - Hlavně ona.
Tohle je skupina přátel a rodiny, kteří se znají už léta.
Objevíte se vy a o deset hodin později jsou dva z nich mrtví.
Náhoda?
- Ano. - Rozhodně.
- Náhoda. - Počkat.
Vy si tedy myslíte,
že my dva jsme se na poslední chvíli dostali podvodem na cizí loď,
abychom spáchali promyšlenou vraždu, z které nic nemáme?
To je vaše teorie?
Možná vám někdo zaplatil.
- Zaplatil? - Ne.
Bože. To bych chtěla vidět. Ukažte mi ty prachy.
- Jo. - Nemáme...
Chcete vidět náš stav účtu? Jsme na mizině.
Aha, potřebujete peníze.
- Teď jsi mu dala motiv. - Ne, já vím.
- Říkáš, že nic nemáme. - Vytrháváš to z kontextu.
- Nemáme nic. - Ne, já...
Hele, mluvím s vámi jako detektiv s detektivem,
my jsme to neudělali. Vidíte mi to v očích, no ne?
Možná si s vámi promluvím zvlášť.
Já... hej!
Umím vstát sama.
To je dobrý.
Hned jsem venku.
Miluju tě.
Omlouvám se, je jen nadšená, protože o něčem takovém jen čte.
Chcete, abych věřil, že jste nevinní.
Ale já bohužel lhářům nevěřím.
Ale já vám říkám pravdu.
A jak dlouho lžete své ženě?
Prosím?
Myslel jste, že si vás neproklepneme?
Seržante Nicholasi Spitzi z New Yorské policie.
Třikrát jste propadl u zkoušek na detektiva.
Jste, jak se říká, hlídkový policajt, ne detektiv, jak tvrdíte.
No tak lidem říkám, že jsem detektiv.
To není zločin.
Vydávat se za detektiva je zločin.
To jsem nevěděl. Myslel jsem, že máte jiné zákony.
To z nás nedělá vrahy.
Neúspěšný muž na mizině, který lže své ženě? Myslím, že jo.
Nemáte žádný důkaz. Nemůžete nás tu držet.
Ne, ale můžu zadržet tohle.
Pokud vím, tak pan Cavendish vám zajistil ubytování
v hotelu De Savoie, takže na ulici nebudete.
Ale pamatujte na má slova, strážníku Spitzi,
nedám si pokoj, dokud nedokážu, že jste ty vraždy spáchali.
No a já si odpočinu, protože jsem unavený jako prase.
V tom hotelu.
Určitě bude dobrý.
Ale až si odpočinu a dám si snídani,
snad stejně tak dobrou jako od Maurice,
nedám si pokoj, dokud nedokážu, že s těmi vraždami nemáme nic společného.
Juane Carlosi!
Charles říkal, že tu budou všichni.
Takže i ten, kdo to udělal. Jen musíme zjistit, kdo to je.
Jo, musíme to zjistit. Není to jako v tvých knížkách.
No, je to podobné, ale je to realita.
Dva lidé jsou fakt mrtví.
- Já vím. - Je tu opravdový vrah.
Zlato, uklidni se. Co je s tebou?
- Vážně? No tak. Soustřeď se na to. - Fajn.
Jo.
Takže pro každou vraždu existují tři motivy.
Jo. První jsou peníze.
Jo.
V závěti byli všichni kromě Suzi.
- Jo. - Druhý je láska.
Víme, že ho nikdo nemiloval, byl to blb.
No možná Suzi.
- To si myslíš ty, ale... - Co ten třetí?
- Pomsta. - Aha.
Na ten se musíme zaměřit.
Když zjistíme, kdo ho nesnášel nejvíc, najdeme vraha.
Dobře.
Ten plnovous, ten je úžasný.
Používáte olej nebo kondicionér?
Z něj nic nedostanete.
Ježiši.
Většinu života pracuje pro lidi jako já a Malcolm,
i když je dědicem milionů.
Taky je bohatý?
Měl by být, ale je ze 16 dětí
a je to napůl Francouz.
Víte, jak je to ve Francii s dědictvím?
Zhruba.
Ten plukovník mě tak vytáčí.
- Jo... - Sakra.
Všem tu povídá, žes je oba zabil ty.
- Jo. - Cože?
A já na něj: „No tak, ten by to ne..."
Hele, já nic neudělal, kámo.
Nezáleží na tom, co je v závěti,
jmění musí být rozděleno mezi potomky rovnoměrně.
Proč mají Francouzi takový zákon?
Snaží se Francouzům zabránit, aby udělali to, o co se snažil Malcolm,
a nechali všechno svým milenkám.
Aha.
- Já si myslím... - Jo?
že to byl Juan Carlos.
Co? Proč by to dělal?
Táta Juana Carlose kdysi závodil pro Malcolma.
Malcolm se snažil ušetřit na bezpečnosti a něco se přehlídlo.
- Chápeš? - Aha.
Táta Juana Carlose přišel o obě nohy.
Jo, přímo nahoře.
- Fuč. - Ach ne.
- Takže čas na pomstu. - Stoprocentně.
Co?
- Byl to Juan Carlos. - Jasně.
Seš si jistý?
Úplně.
Dobře.
Nebo to mohl být Sergej.
- Jo. - Aha, takže si nejsi jistý.
Ne, ne na 100 %.
Na zdravíčko.
Nechcete allegru?
- Ta by nepomohla. - Jo.
Nefunguje. Říkám to Nickovi pořád.
Potřebujete něco?
Ne.
Nejvíc mi nesedí ten Cavendish.
Zdá se mi, že si něco kompenzuje tím vzhledem a lá Velký Gatsby,
tou bradou a tím: „Jsem tak nádherný,“ no ne?
Na Charlesovi není nic špatného.
- Není to... - Až na to,
že nejspíš zabil svého strýce.
Jo, to je jedna věc.
Blíží se k cílové vlajce! A je to Juan Carlos!
Vítěz letošní Velké ceny Monaka!
Ta Suzi Nakamura je mi podezřelá.
Jediná neměla motiv ho zabít.
No tak, byl to Cavendish.
- Jenom ho nemáš rád. - Nemám ho rád.
Nenávidím ho, ale proto ne.
- Ukradl jsi to? - Je to jediný příbuzný.
Má největší nárok na celé to jmění...
Tohle chci.
- Malcolm mu ukradl snoubenku. - Dobře.
To jsou všechny tři motivy. Peníze, láska, pomsta.
- Prošli jsme to. Nevím, kde jsme. - Tamhle. Nechceš zkusit?
Ne! Panebože, víš co?
Myslíš si, že to byl Cavendish, protože žárlíš.
- Ach bože. - Jo.
- Žárlím? Prosím tě. - Jo.
Co? Proč? Na co žárlím?
Na co? Je bohatý, je okouzlující.
Krásně voní..
Jak to myslíš? Jak voní?
Voní, jako by právě vyšel z čistírny.
Co to...
Ne, počkej!
Co otisky prstů?
Máš ten přístroj na kontrolu otisků?
- Co? - Já jsem si svůj nesbalil.
Máš ho v tašce?
Nech toho. No tak.
Rychle.
To je šílené.
Ach bože. Vážně?
Mám to.
Zajdi si k chiropraktikovi!
To bude dobrý.
„Přijďte do apartmánu 802.“
- Musíme do 802. Hned. - To ne. Nech toho.
- Proč? - Je to past.
Proč prostě nevešel dovnitř sem k nám?
Možná ho sleduje vrah.
Co když ten vrah sleduje nás?
Co když byl tady?
Možná on mi ukradl ty arašídové M&Ms.
- Ty jsem ti ukradl já. - Tys mi ukradl M&Ms?
- Chtěl jsem vědět, zda chutnají stejně. - Přestaň jíst! Zase nabereš.
Jdu do 802. Jdeš se mnou?
Fajn, počkej. Nech mě...
- Co? - něco vymyslet.
Zatraceně.
- Co to děláš? - Je to zbraň!
Je to lampa.
Ne když tím někoho praštím do hlavy.
- Přestaneš zpochybňovat vše, co dělám? - Vše, co děláš, je pochybné.
To je 808
Haló?
Odesílateli vzkazu?
Řekls nám, ať přijdeme do 802. Jsi tu?
Jsi mrtvý?
Možná je na záchodě.
- Panebože! - Postřelil mě.
Sedněte si na postel.
Mluvíš! Myslela jsem, že ne.
Drž hubu s šedni.
- Sedám. - Ticho, seď.
Sedneme si před postel. Dobrý.
Už nemůžu udržet jeho tajemství.
Myslíš tím plukovníka?
Plukovníkova tajemství? Já vím, je těžké něco tajit.
To je.
Mám kamarádku Gwen, a ta má pod postelí krabici...
Neříkej mi takové blbosti.
Drž hubu a poslouchejte.
Kodaň, 1994.
Odcházeli jsme ze státní večeře.
Neviděl jsem toho útočníka, ale plukovník ano.
Skočil před pana Quince.
Byl to hrdina.
Devět měsíců byl plukovník v kómatu.
A když se probudil,
zjistil, že nepřišel jen o oko.
Utrhlo mu to péro. Já to věděl.
- Ruku, zlato. - Péro. Říkal péro.
- Nemá ruku. - Je těžké...
- Nemluvím o péru! - Dobře.
Mluvím o ní.
- Mně? - Ní?
Ne.
Madeleine Le Buttelierrová,
nejkrásnější žena, jakou jsem kdy viděl.
Byla to plukovníkova snoubenka, když explodovala ta bomba.
Když se probudil,
byla to žena pana Quince.
Co s tím chlapem je?
- Neumí si sehnat vlastní ženu? - Co má za problém?
A pak umřela.
Ne.
Při porodu.
- Ne. - Sakra.
Dítě zemřelo taky. Kluk.
Kluk, který by zdědil vše.
Pak už se plukovník o Madeleine nikdy nezmínil,
až na jednu noc.
Na výročí její smrti.
Přišel za mnou, byl opilý.
A říká:
„Sergeji,“
Předvádí ho.
„Kdybys chtěl zabít pana Quince, jak bys to udělal?“
A já mu řekl:
„Najdi izolované místo, vyvolej zmatek,
ujisti se, že i ostatní mají motiv.“
Řekl jsem mu, jak ho zabít.
- Do prdele! To je úžasný. - Díky.
Takže plukovník zabil Malcolma a Tobeyho kvůli ztracené lásky.
- Perfektní. - Šílené.
Řeknete to celé ještě jednou,
ale úplně od začátku?
Nahraju si to. Jak to udělám?
Zeptejte se Siri.
- Přetáhni nahoru. - Vždyť jo.
Řekněte: „Siri, chci nahrát záznam.“
Do skříně. Jste v nebezpečí.
- Máme vlézt do skříně? - Jo, hned.
- Rychle. - Ježíši, já nevím...
Ať uslyšíte cokoli, nevylézejte, dokud vám neřeknu.
- Ano. - Dobře.
Ty? Co tu chceš?
Ne, nejsou tady.
Měl bys jít.
Kde je ta lampa?
- Nechal jsem ji venku. - Proč jsi ji nevzal?
- Teď bys ji chtěla? - Potřebujeme něco...
Otevřu dveře.
Počkej.
Díky bohu.
Vrah...
je...
Co?
Panebože, ne! Ne!
Panebože!
Je mrtvý?
Je mrtvý.
Zavoláme pokojskou?
- Panebože! - Zlato, opatrně.
Zamkni!
Ach bože. Panebože!
- Vyskoč z okna! - Panebože!
Ježíši. Co to děláš? Zlato.
Je tu římsa.
Z toho spadneme.
- Jdeme. - Panebože.
Dobrý, mám tě. Pomaličku.
- Jo, tady. - Ne. Panebože.
Pojď. Nedívej se dolů.
- Nedívej se. - Bože.
- Říkám, ať se nedíváš. - Tak vysoko.
Panebože.
Dělá to ještě zuřivěji než ty.
Prázdný pokoj. Jackpot! Vylezeme přes tohle písmeno.
Můžeme? Pojď.
Panebože!
- To je dobrý. - To bylo děsivé.
- Musíme pryč. Dobrý. Miluju tě. - Panebože.
- Já tebe taky. Mám strach. - Jdeme.
Ne ven už nejdeme.
- Konečně! - Pojď sem.
Polib mě, Viku.
Líbej mě!
- Kde? - Tady.
- Skvělé. Rychle do postele. - Ježiši.
- Vstávej. - Ano.
Vypiju tě jako koktejl bez brčka.
Jo. Páni!
- Přesně. - Vanilkový.
Vanilkový, čokoládový, jakýkoli.
- Jo! - Jo!
Jdeme na to.
Doufám, že ty pružiny mají pojištěné, protože tu postel rozbiju.
Panebože!
- Jsi silnější, než vypadáš. - To jo.
- Připravena? - To nevím.
Ach, Grace.
Grace.
- Grace. - Proč říkáš Grace?
To jediné mě rajcuje.
Grace, vypadáš na svůj věk skvěle.
- Tak skvěle. - Tvá pleť je nádherná.
- Nemáš žádné vrásky. - Žádné vrásky...
Ach Bože, Grace, jsi tak...
Bože!
Viku.
Co se stalo?
Možná bychom si měli trochu popovídat.
Trochu se poznat, chápeš?
Něco se o sobě dozvědět. Jaká je tvá oblíbená kapela?
Tak jo, půjdu do kasína, možná se mi poštěstí tam.
Počkej, nikomu o tom prosím neříkej,
mám tady pověst sexuálního boha.
Lidi mě tu znají. Koupím ti klobouk.
To se mi snad zdá.
Tak jo.
Musíme se uklidnit.
- Tohle byl fakt divný den. - Jo.
Vypadněme odsud.
Jo, někam, kde mají pivo, prosím.
„Koupím ti klobouk.“
Sergej se nám snažil říct, že to udělal plukovník,
ale pak ho zastřelili.
Nemohl to být plukovník, ten si čistil zuby zubní nití.
Viděla jsi, jak zuřivě to dělal?
- Jo. - Co tam měl? Bufet v puse?
Panebože.
- Co říká? - Nevím.
Učila ses francouzsky na střední, ne?
Nepamatuju si to!
- Fajn. - Cos měl ty?
- Latinu. - Kdo se učí latinsky.
Učila to sexy učitelka.
Říká něco, že...
něco o dortech, nějaká poleva.
Máš padáka.
Promiňte, pane.
Mohl byste nám to přeložit, prosím? S'il vous plaît?
V televizi říkají, že jste stíhání za...
vraždu.
- Aha, ne. My... - Ne.
To je nedorozumění.
Jen jsme byli v blízkosti lidí, kteří zrovna umřeli.
Ale my je nezabili.
A máte být ihned zatčeni.
- My? - Uděláme to takhle.
O čem to mluvíš? Co to děláš?
Teď nevystopují naše simky.
Stačilo by tu simku vytáhnout.
Nemusíš utápět naše telefony v pivu.
Teď říká, že žena je kadeřnice
a vy jste policista.
Ne, je to detektiv.
Ne, není.
- Ano, je. - Jsem.
Ne. Říkal, že jste mluvili o tom, že lžete, že jste detektiv.
Cože? Ne, teď si vymýšlí.
Prý jste u zkoušek propadl už hodněkrát.
Už nepřekládejte, to není...
Jen improvizujete, už je to divné.
O čem to mluví?
Zopakuji to česky.
Nick Spitz je spousta věcí, ale ne detektiv.
To už jsem slyšela.
Lhal jsi mi?
Nelhal jsem.
- Ten chlap... - Bože. To ne.
- Hej. - Ne.
Zlato.
Celé je to moc složité.
Složité, jo. Myslela jsem, že lidi nejsou složití.
Audrey, prosím tě.
Co? Lhal jsi i o tom, žes dostal přidáno?
Jak zaplatíme tenhle výlet?
Tlačila jsi na mě, abych tě sem vzal na líbánky.
Řekls mi, že už jsi to zarezervoval.
Dals mi to jako dárek k výročí.
- Jo. - O tom jsi lhal taky?
Probereme to později.
Ale teď musím vymyslet, jak se dostaneme z téhle situace.
Ty? Co si myslíš, že celou dobu dělám?
Tímhle se živím, zlato.
Ty jsi jen kadeřnice.
Promiň.
- Kam jdeš? - Potřebuju chvilku o samotě.
- Nemáme chvilku. - Nech mě být.
A nechoď za mnou.
BRZY! S LÁSKOU, NICK
Okamžitě musíš z Monte Carla odjet.
Zatáhl jsem tě do toho, tak ti pomůžu. Pojď.
- Rychle, musíme jít. - Tak jo.
- Ke Comskému jezeru, po vedlejší cestě. - Ano.
- Kde je Nick? - Nevím. Je mi to fuk.
Čau Jimmy, tady Nick.
Kde seš? Jsou vás plné zprávy.
Prý jste zabili tři lidi.
Myslíš, že je to možné?
S tvojí muškou? To určitě.
Přesně. Pošlu ti dvě mezinárodní čísla.
Můžeš je propojit, abych mohl jedno z druhého sledovat?
Chceš, aby mě vyhodili?
- Ale jo, jasně. - Díky.
A potřebuju, abys zkontroloval ještě něco.
COMSKÉ JEZERO ITÁLIE
Co to děláme?
Musím si odskočit na schůzku s právníkem.
Ve vile se bude číst Malcolmova závěť
a já se postarám, abych dostal, co mi patří.
Charlesi, to teď znělo fakt podezřele.
A co tenhle týden ne?
Ach bože.
Ach bože, claritin.
To je japonský claritin.
Haló?
Charlesi?
Audrey!
Bože!
- Co to... - Co...
Co tady děláš?
Sledoval jsem sem Suzi.
- Suzi je tady? - Jo.
Cavendish sem přišel za Suzi, určitě v tom jede.
Jo, já to věděl.
Na zadním sedadle Cavendishovy limuzíny jsem našla krabičku japonského claritinu.
Takže to plánovali celou tu dobu?
Jo. Měli to naplánované.
- Zabít Malcolma i Tobeyho... - Jo.
než Malcolm stihne podepsat závěť.
- Jo. - A všechno zdědí Cavendish
a rozdělí si to se Suzi.
A kdyby to nestihli, zdědila by vše Suzi
- a taky by se rozdělili. - Tak jako tak.
No heleme se, kdo na to přišel?
Kadeřnice.
- Mám tě. - Ježiši. Panebože.
- To je jako ve Smrti v knihovně. - Co se tam stane?
Zemřou. Proto se to tak jmenuje.
Ježíši!
Nicku, co to děláš?
Na tři tohle převrhneme
- a pak utečeme. - Cože?
- Nevěříš mi snad? - Ne!
Můžeme? Jedna.
Dva.
Tři!
Podívej! Tamhle.
Omlouvám se! Ježiši. Pardon.
Pojď.
To je Juan Carlos?
- Juane Carlosi! - Čau!
Ahoj.
Jak se mám?
- Ne, Suzi. - Kudy běžela?
- Vdaná za Malcolma. - Vy jste vdaní! Super.
- Jo! - Ne!
Suzi vidisti? Putamus esse illa interfectorem.
Jo.
Latina, zlato! Mezinárodní jazyk.
Jo, jasně. Rychle.
Sakra.
- To je ona. - Jo!
Kam zmizela? Byla přímo tady.
Ke Comskému jezeru jste jezdit neměli.
- Moment. - Víme o tobě a Cavendishovi.
Nevíte nic.
Víme, že se pořád milujete a že bez peněz je to těžké.
Že ano, Suzi?
Budu ti věřit.
Ty máš na botě nálepku z Marshalls.
- Už mají i značkové věci. - Jak se opovažuješ.
- Co? - Ty jsou z Targetu.
Proč jsi mi neřekl, že tam mám nálepku?
- Nedívám se ti na boty. - Ticho!
Suzi, ne. Nedělej to, prosím.
Ať uděláš cokoli, stejně nebudeš v bezpečí.
Jeden vrah vždy převeze toho druhého.
- Čte knihy. - To je úplné klišé.
Vážně.
Hej! Halloween!
Panebože! Běž!
Cavendishi, pohni se a ustřelím ti hlavu.
Střílej na něj!
Zlato, fakt máš hroznou mušku.
To byly varovné výstřely, zlato.
- Ano. Rychle. - Běž!
Sanitku! Emergencia!
Suzi, musíš mi říct, kdo to udělal.
Pomalu, nemluv. Předveď mi to.
Ukaž mi to rukama.
Drápy. Medvědí drápy.
Drápy grizzlyho.
Žvýkání.
Sergej? Ne, ten je mrtvý..
Hej!
Máš místo nohou kola? Ach bože.
Lžička. Jídlo.
Zmrzlina. Ne, želatina?
Ach bože.
Jsi tak krásná, když... Promiň.
Poběž!
A sakra!
Bláznivý. Bláznivá, zatracená láska.
Je to šílené, protože jsi zamilovaná do Cavendishe. Byl to on?
Noci s nepříte...
Spát. Ne, nespi.
- Je mrtvá? - Proč se tohle pořád děje?
No tak, musíme odtud pryč.
- Panebože. Rychle. - Kam?
Zavřete letiště. Prohledejte všechny domy.
Bůh je mi svědkem, že Nicka a Audrey Spitzovy najdu.
- Inspektore? - Ano?
Mám na telefonu Nicholase Spitze.
Nicholas Spitz.
Kde jste?
Jsme na cestě do Quincovy vily.
Aha. Dobře.
Pardon, nečekal jsem, že vážně odpovíte.
Snaží se to na nás hodit.
Přijeďte za náma k vile a my vám vraha odhalíme.
- To se celkem rýmovalo, dobrý, co? - Ach bože.
- Koukej na to. - Jdeme.
- Panebože. - To je obrovské.
Je to velký dům. Typický pro zbohatlíky.
Lord Cavendish nás očekává.
Druhé patro, osmé dveře nalevo.
Ano, přesně to nám řekl.
Tady máš pětku.
Pět eur je na americké kolik?
Šest dolarů.
Ach, to je víc, než jsem...
Vrátíte mi půl eura...
Prosím tě, Nicku. Díky.
Nevěděl jsem, že je euro víc.
Druhé patro, osmé dveře.
Už nemám náboje, takže než přijede Interpol, budeme blafovat.
Dobře. Buď opatrný, zlato.
Ten chlap už zabil čtyři lidi, o kterých víme.
Aspoň víme, kdo to udělal.
- Dobře. Jo. - Nejtěžší část je za námi.
A...
Jak je, Dishi?
Ani hnout, nebo tě střelím do břišáků.
- Slyšíš, zmrde? - Uklidni se.
Jen se zkus pohnout!
Do toho. Panebože!
Je mrtvý.
- Jo. - Panebože.
- Co to má být? - Případ znovu otevřen.
Museli mu dát jed to pití.
- Nicku! - Koukni na něj, je...
kromě té pěny u pusy vypadá pořád dobře.
Jak je to možné?
Řekli jsme policii, ať sem přijedou.
- Jo. - Musíme je zastavit.
To není jako zrušit pizzu. Když je zavoláš, přijedou.
Když není vrah on, tak kdo?
Když to nezjistíme, než přijedou, jsme v prdeli.
Chápeš to? Musí být tady v domě.
To je nádherná tapeta. To je látka? Je to vystouplé.
Zlato, začínáš šílet. A já z tebe taky.
Já vím. Počkej.
To je dobrý. Jsi v pohodě? Dýcháš?
- Musela jsem to rozdýchat. - Podívej se na mě.
- Musíme se udat. - Cože?
Když budeme utíkat, zastřelí nás.
Cože? To půjdeme do vězení?
Lepší než se nechat zastřelit, ne?
Není mi dobře.
- Zlato. - Panebože.
Je to italská věznice. Bude tam skvělé jídlo.
Masové koule, pesto a tak.
Není to smíšené zařízení.
Chápeš? Nebudeme tam spolu.
Já vím.
Proč jsi mi lhal?
Protože mi bylo trapně.
Přede mnou?
Proč? Pomohla bych ti to vyřešit.
- Proto jsme spolu. - Já vím.
Pamatuješ, když jsem neměla na nájem za salón,
a tys řekl: „No dobře.
ještě máš ty věci z auta bytné.
- Tak jsem měla na další týden. - Jo, pamatuju.
A když jsi měl vysoký cholesterol, nutila jsem tě jíst bílky.
Nenávidíš bílky, ale donutila jsem tě a jedla to taky.
Díky tobě už mi nechybí žloutky.
Přesně tak. Děláme všechno spolu.
Takže můžeme prosím vyřešit i tohle?
Ale nevíme, kdo to udělal.
Ale, Nicku, víme, kdo to neudělal, ne?
Jo.
Tak půjdeme dolů a budeme se tvářit, že to víme.
Tak to budeme muset vypadat sebejistě.
Abychom tak vypadali, musíme se tak oblíct.
Já už vím, co si obleču.
Co?
ZÁVĚŤ
Jak je, idioti?
Přišli jsme na to. Bům!
Kde jste vzali ty hadry? To je trochu moc.
Tyhle krásné šaty jsem našla v nějaké skříni.
- A moc ti to sekne. - A... díky, zlato.
A tenhle úžasný oblek vzal z...
Co si budeme nalhávat.
- Z mrtvoly. - Jo.
Další mrtvola?
Ježiši. Pardon. Ano. Nahoře, osmé dveře zleva.
A komu ta mrtvola patří?
A jo, vy to nevíte. Špatná zpráva. Cavendish je mrtvý.
Ukradls ten oblek z Charlieho mrtvoly?
A sedí perfektně. Jen trochu těsný v rozkroku.
Dělám si srandu. Na něj nemám.
Počkat. Kde je Suzi?
- Je mrtvá. - Mrtvá.
Panebože!
Jste jako miniaturní rodina Mansonových.
- Ne. - Nicku a Audrey,
- jste zatčeni. - Poslouchejte, prosím.
Ferme la bouche, tak je to?
- Dejte nám chvilku. - Jdeme na to.
Díky.
Takže, dámy a pánové, projdeme si to.
Malcolm Quince byl zavražděn první. Předpokládali jsme, že to byl Tobey.
Ne, předpokládali jsme, že vy.
- Dobře. - Jo, ale Tobey svého otce nesnášel
a měl zdědit miliardy dolarů.
Dokud nedostal kulku do hlavy.
Chápeš, Raji?
Přesně tak.
A než byl zastřelen Sergej, řekl nám, že to byl plukovník.
Co řekl?
Ale my víme, že ne, protože jste si čistil zuby,
když jsme vám večer prolézali za oknem.
Sledovali jste mě v koupelně?
Tu noc jsme viděli hodně věcí, které bych radši neviděla.
Rovnou se omlouvám, že jsme vás viděli souložit.
Vy...
jste to viděli?
Mahárádžo, něco ti poradím.
Chyť to dole a zmáčkni.
Na slovíčko.
No nic.
Hranolky, ano.
Juane Carlosi, ty s tím nemáš nic společného.
Nemohl jsi, protože jsi byl s námi, když Suzi zabili.
Takže tys to nebyl.
Ty taky ne.
- Ty taky ne. - Ne.
A ty taky ne.
Ty vole. Možná jsme to fakt byli my.
- Cože? - Bylas to ty?
Protože já... Ne, nevím, co to bylo. Dělám si srandu.
- Je to tady. - Tleská.
Skončíme v base.
Konečně jsme všichni na stejné vlně.
Jelikož se první vražda stala na území Francie,
zavezu vás do Paříže, abyste byli odsouzeni tam.
Aspoň budeme v Paříži. Vždy jsi tam chtěla.
To, že budeš v takových situacích vtipkovat,
- ničemu nepomůže. - Nechápu...
Naštěstí pro vás od roku 1977
už ve Francii není trest smrti zákonný.
- Zákony ve Francii. - Ve Francii.
Ve Francii.
Pane inspektore, vy určitě znáte francouzské zákony o dědictví.
Naznačujete, že mám nemanželské děti?
To ne.
Protože mám. Překvapilo mě, že to víte.
Miluju ty bastardy.
Aha. Podle zákona ve Francii
musí být jmění rozděleno mezi potomky rovnoměrně.
Takže bylo jedno, co je v závěti.
Přesně, Maharádžo.
Děti by dostaly peníze, ať už si ten starouš Suzi vzal, nebo ne.
Ale oba Malcolmovi potomci jsou mrtví.
Oba?
Ano, Tobey i jeho syn, kterého měl s Madeleine Le Buttelierrovou.
Ten umřel při porodu.
Vážně, plukovníku?
Mluvil jsem se svým parťákem z NY.
Řekl jsem mu, ať mi sežene úmrtní listy Madeleine i syna.
Našel jen ten od Madeleine.
Pak mě napadlo, že možná žádný další není, protože nikdo neumřel.
Blbost. Malcolm si přál syna, aby zplodil další generaci Quinců.
Nikdy by syna nezavrhl.
Ale co když to byla dcera?
- Ano! - Dcera!
Láska jeho života umře při porodu nechtěné dcery.
- Ano! - Skoro to dává smysl.
- Jo, celkem jo. - Dává to smysl.
Vzdal se jí.
Tak kde je teď?
Mohla by být kdekoli. Mohla se už vdát,
přidat k gangu, změnit si jméno.
- Kdo ví? - Změnit si jméno.
- Vy jste si změnila jméno. - Jo.
Nejste doopravdy Ballardová.
No a? Hodně umělců si mění jména.
Lady Gaga také není Lady Gaga.
Jo, Lady Gaga. „Paparazzi,“ dobré.
Ale každý fanoušek Grace Ballardové ví, že její první film byl Summer Wet Down.
Měla jste tři repliky a vystupovala pod pravým jménem.
Grace Butlerová.
Což se en Français dá přeložit jako Le Buttelierrová.
Madeleine Le Buttelierrová, vaše matka.
To je vtip. Ani jsem tam nebyla, když Malcolma zabili.
Fajn, tak ho zabil Tobey, ale s vaší pomocí.
Ta světla. Zhasla jste světla.
Přesvědčila jste ho, aby zabil Malcolma a peníze si rozdělil s vámi.
A pak jste ho zabila, abyste si mohla nechat vše.
- Pak jsme se my začali moc vyptávat. - Tak jste se nás chtěla zbavit.
Naštěstí, ne pro něj, se vám postavil do cesty Sergej.
Pak jste svedla Mahárádžu,
abychom si mysleli, že jste byla celou noc s ním.
Natřásala ses přede mnou jen kvůli alibi.
To je krutý.
Pokusila jste se nás zabít v knihovně.
I na tržnici, ale trefila jste Suzi.
A ta zbraň. Už ji poznávám.
- Šipka? - Je to z filmu.
Díval jsem se na to, když jsi byla s kámoškama a vrátila se opilá...
Jak se to jmenovalo?
- Princezna uspávacích šipek. - Ach bože.
To není film.
- Jo, fakt je. - Je!
Koukejte na můj spořič!
- To je ona! - Panebože.
A pak jste zabila Charlese,
protože jste věděla, že nepřestane, dokud nezjistí, kdo Suzi zabil.
Protože miloval Suzi, ne vás!
Tři motivy: peníze, láska, pomsta.
Vy jste stála za vraždou Malcolma, že ano?
- A chtěla to na nás hodit. - Všechny jste je zabila vy.
Že ano?
Můj otec byl monstrum.
Přiznáváte to?
Ano.
Jsem dcera Malcolma Quince a Madeleine Le Buttelierrové
a jediná dědička jmění Quinceových.
A co ty vraždy?
To jsem neudělala.
Ale nemohlo se to stát milejší skupince lidí.
Takže, jaký další důkaz máte?
- Čeho? - Důkaz čeho?
Že je všechny zabila.
Ano.
Nic s tím neuděláte?
Je nějaký francouzský svátek, nebo co? Co to sakra děláte?
Podívejte, nevím, jak to chodí v Brooklynu,
ale tady k zatčení potřebujeme důkazy.
Takhle by to být nemělo.
Detektiv má vysvětlit vraždy, což jsme teď udělali my,
a pak se má vrah pod nátlakem zlomit a všechno přiznat.
Pokud je to všechno, ráda bych teď šla utrácet své peníze.
Ten klobouk. Sundejte si ho.
Cože?
Řekla jsem, ať si ho sundáte.
Ne.
Koupil mi ho Mahárádža a mě se líbí.
Nick trefil vraha do hlavy talířem,
a to zanechalo stopu, že?
A navíc, proč byste si dávala klobouk na právě nový účes?
Jak můžete vědět, že mám zrovna nový účes?
Protože je to sakra kadeřnice.
Sundejte si prosím klobouk.
Nic takového neudělám.
Byl to komorník. Butler znamená komorník. Grace Butlerová.
- Říkal jsem to v letadle. - Musel jsi, že?
- Ani hnout! - Ježiši.
Nikdo!
- Panebože! - Ty zmrde.
Počkat, ne.
Nikdo ani hnout, nebo ji zastřelím.
Odložte zbraně. Posez vos armes.
Zavolejte záchranku.
Říkalas, že má hroznou mušku.
Ne, když jde o záchranu mé ženy.
Ale mířil jsem jí na nohu.
Dobrý.
Díky, že ses ji pokusil zastavit, Juane Carlosi. To bylo odvážné.
De nada, se?ora.
Tak on je odvážný a co já? Nic?
- Vážně? Říkala jsem, že jsi odvážný. - Ne.
Tolikrát jsem říkala: „Nicku, jsi tak odvážný.“
„De nada, se?ora.“
„Halloween.“
Hej, mám otázku.
Říkali jste, že jste mě v hotelu v Monte Carlu viděli s Grace.
Slyšeli jsme vás.
Nelíbilo se nám to, ale...
- Promiň. - Doufám, že to jsou nové kalhoty.
Jo, ale pravdou je...
že jsme s Grace byli spolu v baru ještě hodinu před tím.
Tak jak mohla zabít Sergeje, když byla se mnou?
Nicku.
Audrey.
Jak to, že mi teď Juan Carlos rozuměl?
Stůj!
Ne!
Už ani krok!
Umí česky!
Umím česky celý život, idioti, i spoustu dalších jazyků.
A tvoje latina stojí za hovno.
Rozuměls mi!
Ani na to nemyslete, plukovníku, nebo vám ustřelím péro.
Ruce vzhůru, hned.
To já jí řekl, ať přesvědčí Tobeyho, ať zabije tátu.
Zničí tu zvrácenou rodinu ve jménu mého otce.
Nastup si.
Zpátky!
Rychle.
Hele, Ferrari!
- Co? - Testarossa!
Jako z Magnum, zlato! Mám i stejný knír!
To je neuvěřitelné. To je fantazie.
Jak se to otevírá?
Zespodu! Zatáhni.
Panebože.
Co to...
- No to snad ne! - Promiň, nevím co na to říct.
Jeď!
Ruce vzhůru!
Jen říkám, že když motor zní, jako hlas tvé sestry,
otravný, vysoký a hlasitý, musíš přeřadit.
Jo!
Koukej, jak ti to jde.
Hej!
- Je tamhle. - Vidím ho.
Que bien!
Krásná zatáčka, zlato!
No páni.
Drž se ho. Jeď za ním.
Pozor, koza!
Ty vole!
Víš, jak senzačně teď vypadáš?
Druhá koza! Co to sakra je!
- Nemáš ráda kozy? - Miluju je.
Idioti.
A sakra.
Jeď, miláčku. Jeď!
Rychle!
- Ty vole! - Panebože!
- Musíme ho vytlačit. - Cože?
Najedeš mu do nárazníku a to ho otočí.
- To nezvládnu. - Ale jo.
Ne. Je to závodník Formule 1.
Rychleji! No tak!
Tohle je naše dobrodružství.
Do toho.
To zvládnu. Miluju tě. To bylo hezké.
Tak jdeme na to.
Ne!
Neotočil se. Musíme ho vyřadit.
- Tak jo. - Šlápni na to!
Co to?
Brzdi!
Víš vůbec, jak skvělá jsi?
- Šťastné výročí, lásko. - Jo.
Panebože.
Tak jo.
- Půjdu ho vytáhnout z auta. - Běž.
Miluju tě.
- Miluju tě. - Ježiši.
Jdeme. Pomůžu vám.
Pojďte.
Tak.
Mám tě už po krk, cajte.
Nikdy jsi sem neměl jezdit.
Měls zůstat doma, cpát se hot dogy,
číst si časopisy a koukat se na telku.
Zlato.
To byl náš autobus.
Žádný záchod ani Wi-Fi! A ještě přejedete člověka?
- Brittany mě nechce pustit k oknu! - Chci vidět mrtvolu!
Seďte a buďte zticha! Vyfotím to.
- Miluju tě. - Proč jsi ho nezachránil?
- Zeptáme se jich na tu šunku. - To mě nezajímá.
Jménem Interpolu vám děkuji, paní Spitzová.
Jste stejně úžasná jako krásná.
- Ježiši, děkuji. - A odvážná.
- A strážníku Spitzi. - Já co?
Nakonec jste docela detektiv.
- To jsi. - S touhle jo.
Dám o tom vědět vašim nadřízeným v New Yorku.
To by bylo skvělé.
Musím říct, že to byl celkem skvělý zážitek.
- Neuvěřitelný. - Jo.
Kromě těch vražd to bylo tip ťop.
Doufám, že zbytek výletu, který jsme pro vás zařídili,
bude klidnější.
- Bon voyage. - Děkujeme.
Dlužíte nám to, ale i tak děkujeme.
Kdybyste byl v NY, dejte vědět.
Hodíme na vás trojnásobnou vraždu, únos, nebo tak něco.
- Vtipkuje. - Jo.
- Díky. - Těšilo nás.
- Adieu. - Nashle.
- Skvělé výročí, ne? - Úžasné.
- Celkem cool. - Super.
A cos mi koupila ty?
Co?
Dárkovou poukázku na Amazon.
- Fakt? - Ne, nekoupila jsem ti nic.
Překlad titulků: Beata Krenželoková
www.Titulky.com